Държавен вестник, бр. 4, 2016 г., стр. 57

БРОЙ  4	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  57  
налична необходима компетентност за лечение 
на конкретното спешно състояние, с насочване 
на пациента към най-бързо достъпното (като 
времева рамка) такова. 
2.2.6. Вземането на решение за вторичен 
транспорт се осъществява след проведена кон-
султация и становище на специалист по профила 
на заболяването (републикански консултант или 
друг специалист) от болнична структура от трето 
ниво на компетентност относно възможностите 
за транспорт и осигуряване на прием и лечение 
в подходящо приемно лечебно заведение за 
болнична помощ. 
2.2.7. Преди провеждане на вторичен транс-
порт изпращащото лечебно заведение е длъжно 
да уведоми за това приемното (дестинационното) 
лечебно заведение.
2.2.8. Вторичният транспорт се осъществява 
при предварително избран режим на транспорт 
и предварително планиран оптимален транспор-
тен маршрут до приемното лечебно заведение.
2.2.9. При планиран вторичен транспорт на 
спешен пациент се предпочита осъществява-
нето му през светлата част на денонощието и 
на благоприятни метеорологични/транспортни 
условия, а в случай че състоянието на пациента 
не позволява изчакването им, се изпълняват 
дейностите по т. 2.2.11. 
2.2.10. Вторичният транспорт на спешен па-
циент се координира от диспечерските екипи в 
районните координационни централи на ЦСМП 
във връзка със спешните отделения на изпра-
щащото и на приемното лечебно заведение за 
болнична помощ.
2.2.11. В случай че спешният пациент се на-
мира в структура на лечебно заведение, която е 
с неадекватно за състоянието му ниво на ком-
петентност и състоянието му не позволява да се 
осигури вторичен транспорт въпреки налични-
те индикации за такъв, лечебното заведение е 
длъжно да осигури максималния възможен обем 
от животоспасяващи и стабилизиращи диагнос-
тично-лечебни дейности в рамките на своята 
компетентност и по възможност присъствие или 
консултация от специалист по профила на забо-
ляването (републикански консултант или друг 
специалист по съответната специалност) от бол-
нична структура от трето ниво на компетентност.
2.3. Категория 3: Вътреболничен транспорт 
на спешен пациент: 
2.3.1. Вътреболничният транспорт е транспорт 
на спешния пациент в рамките на функционално 
обособения спешен болничен комплекс в прием-
но лечебно заведение при нужда от извършване 
на диагностични действия и продължаване на 
лечението.
2.4. Категория 4: Специализиран транспорт 
на спешен пациент: 
2.4.1. Специализираният транспорт на спешен 
пациент е вторичен транспорт на пациент с нуж-
да от специализирано лечение, мониторинг или 
грижи по време на транспорта, осъществяван от 
специализиран екип по определена медицинска 
специалност или при нужда от наличие в екипа 
на специалист по спешна медицина със специална 
подготовка, на специалист по анестезиология и 
интензивно лечение със специална подготовка, 
при нужда от неонатален транспорт и нужда от 
транспорт на пациент с помощта на специали-
зирана апаратура и екипировка.
3. Режими на транспорт при спешен пациент:
3.1. Режимите на транспорт при спешен па-
циент са: 
3.1.1. наземен транспорт;
3.1.2. аеромедицински транспорт.
3.2. Решението за избор на режима на транс-
порт при спешен пациент се основава на пре-
зумцията, че времето до дефинитивното лечение 
и качеството на лечението/грижите за спешния 
пациент в приемното лечебно заведение от негова 
структура със съответстващо на спешното състо-
яние ниво на компетентност са от приоритетно 
значение за постигане на оптимален клиничен 
изход при спешни състояния.
3.3. Наземен транспорт на спешен пациент:
3.3.1. Наземният първичен транспорт на спе-
шен пациент се осъществява само от мобилни 
спешни екипи с използването на наземни са-
нитарни транспортни средства от центровете 
за спешна медицинска помощ при пациенти с 
транспортна категория 1 и 2. Вторичният наземен 
спешен транспорт и вътреболничният транспорт 
могат да бъдат осъществявани и от санитарни 
превозни средства на лечебни заведения за бол-
нична помощ в съответствие с изискванията и 
по реда и условията на този стандарт.
3.4. Аеромедицински транспорт на спешен 
пациент:
3.4.1. Основни компоненти на аеромедицин-
ския транспорт на спешен пациент са спешен 
първичен аеромедицински транспорт и вторичен 
аеромедицински транспорт.
3.4.2. Осъществяването на аеромедицински 
транспорт при спешен пациент се подчинява на 
оценка на отношението риск/полза по медицин-
ски критерии и трябва да бъде извършван само 
при отношение < 1.
3.4.3. Общите критерии за искане и последва-
що осъщестяване на аеромедицински транспорт 
са: тежест и приоритет на спешното състоя-
ние, отдалеченост на мястото на инцидента от 
мобилния спешен екип и приемното лечебно 
заведение, възможност за достъп на наземния 
спешен медицински екип, условия на наземния 
транспортен трафик, моментни метеорологични 
условия, ресурсна осигуреност с подходящ за 
състоянието мобилен наземен спешен екип и 
санитарно транспортно средство в зависимост 
от нуждите на спешния пациент. 
3.4.4. За осъществяване на аеромедицински 
транспорт е необходимо задължително покритие 
на изискванията за: оправдана медицинска нужда 
от аеромедицински транспорт, времеви критерии 
на аромедицинския транспорт, медицински три-
ажни индикатори и критерии за аеромедицин-
ски транспорт и налични спешни състояния с 
изпълнени медицински критерии, както следва: 
3.4.4.1. Оправдана медицинска нужда за 
осъществяване на аеромедицински транспорт е 
налице при спешно състояние, при което необ-
ходимото/прогнозното транспортно време или