Държавен вестник, бр. 60, 2011 г., стр. 33

БРОЙ  60	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  33  
МВР да участват в мисии не е налице въз­
можност за засягане на нейни субективни 
права. Алтернативно ответникът поддържа 
искане за неоснователност на жалбата. Счита 
за неоснователно твърдяното нарушение на 
чл. 5, ал. 5 от Конституцията с оглед изложе­
ното досежно характера на Инструкция 2006. 
Твърди, че посоченото в чл. 212, ал. 1, т. 7 
ЗМВР право на неплатен отпуск за участие в 
мисии може да бъде упражнено единствено по 
желание на служителя. Инструкция 2006 не 
задължава служителите да ползват неплатен 
отпуск, тъй като участието в мисии е на до­
броволен принцип. Не е налице и нарушение 
на Закона за държавния служител, тъй като 
по време на участието си в мисии служите­
лят е в неплатен отпуск и следователно не е 
налице хипотезата на чл. 32 ЗДСл. Служи­
телите на МВР, полагайки труд по служебно 
правоотношение, ако отговарят на определени 
критерии, имат право да участват в конкурс 
за подбор на участници за определена мисия. 
Сочи, че в жалбата на Първанов са наведени 
доводи за наличие на дискриминационни еле­
менти. Твърди, че разглеждането им става по 
специален ред, поради което жалбата в тази 
є част следва да бъде оставена без разглеж­
дане. Оспорва размера на претендираните от 
Първанов разноски по делото. 
Представителят на Върховната админи­
стративна прокуратура дава заключение за 
основателност на жалбите. Инструкция 2006 
е нормативен акт по смисъла на чл. 7, ал. 3 
ЗНА и издаването є е в нарушение на чл. 5, 
ал. 5 от Конституцията. С оглед на това актът 
е нищожен.
Върховният административен съд, за да се 
произнесе, взе предвид следното:
По предмета на правния спор:
Инструкцията за подбора, подготовката и 
преминаването на службата на служители от 
Министерството на вътрешните работи, изпра­
щани като полицейски наблюдатели в мисии 
на международни организации, е одобрена със 
заповед № Із-971 от 30.06.2006 г. на министъра 
на вътрешните работи. Със заповед № МЗ-11 
от 05.06.2007 г. на министъра на вътрешните 
работи е одобрена нова Инструкция за подбора, 
подготовката и преминаването на службата 
на служители от Министерството на вътреш­
ните работи, изпращани за участие в мисии 
на международни организации (Инструкция 
2007). С § 1 от допълнителните разпоредби 
на Инструкция 2007 Инструкция 2006 е от­
менена. Инструкция 2007 е обжалвана пред 
съда и с Решение № 14946 от 08.12.2009 г. на 
Върховния административен съд, постановено 
по административно дело № 5837/2009 г., е 
прогласена нищожността є. Съдебното ре­
шение е обнародвано в „Държавен вестник“, 
бр. 57 от 27.07.2010 г., от която дата, с оглед 
разпоредбата на чл. 194 АПК, влиза в сила. 
От тази дата съгласно чл. 195, ал. 1 АПК 
Инструкция 2007 е отменена. Ответникът 
не твърди и по делото няма ангажирани до­
казателства, които да установяват отмяната 
на Инструкция 2006 с друг, последващ акт 
на министъра. Следователно към датата на 
образуване на настоящото производство Ин­
струкция 2006 е прилаган от ответника акт. 
По допустимостта на оспорването:
Допустимостта на оспорването на Ин­
струкция 2006 е функция на нейния характер 
като акт и на наличието на правен интерес 
у жалбоподателите. 
1. По характера на акта:
Безспорно е, че Инструкция 2006 е адми­
нистративен акт – едностранно волеизявление 
на административен орган, направено въз 
основа на закона и с цел неговото изпълнение. 
Волеизявление, защото съдържа нареждане 
относно дейността по участие на служители 
на МВР в мисии. Едностранно, защото про­
извежда действието си (поражда правните си 
последици) независимо от волята на адре­
сатите. Волеизявление на административен 
орган, защото министърът на вътрешните 
работи е едноличен централен държавен 
орган съгласно чл. 19, ал. 2, т. 4 от Закона 
за администрацията. Издаден е във връзка с 
изпълнение на Закона за Министерството на 
вътрешните работи.
Спорът е досежно характера на този 
акт – нормативен или ненормативен. Жал­
боподателите твърдят, че това е нормативен 
административен акт, а ответникът – че това 
не е нормативен акт по смисъла на чл. 7, 
ал. 3 ЗНА, а акт по смисъла на чл. 2, ал. 2, 
т. 3 АПК, който създава права и задължения 
само за подчинените му органи. В съответ­
ствие с принципа на правната сигурност 
наименованието на даден административен 
акт би следвало да съответства на характера 
му, установен с позитивното право. Съгласно 
разпоредбата на чл. 7, ал. 3 ЗНА инструкцията 
е нормативен акт, с който висшестоящ орган 
дава указания до подчинени нему органи 
относно прилагане на нормативен акт, който 
той е издал или чието изпълнение трябва да 
осигури. Характерът на акта обаче не следва 
автоматично от наименованието му. Законови­
те критерии за нормативния административен 
акт са съдържанието на включените в него 
правила за поведение, адресатите и правното 
му действие – чл. 75, ал. 1 АПК.
а) по съдържанието на нормите:
Видно от съдържанието на включените в 
Инструкция 2006 норми, те представляват 
общо, безлично, абстрактно правило за пове­
дение, което урежда по общ и задължителен 
начин действията по подбор, подготовката и 
преминаването на службата на служителите 
на МВР в мисии. Неоснователно е твърде­
нието на ответника по жалбата, че нормите