Държавен вестник, бр. 83, 2022 г., стр. 38

СТР.  38	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  83
(2) Преди предварителното напрягане болтовото съединение се натяга съгласно изискванията 
за ненапрегнато съединение. Натягането се извършва чрез въртене на гайката, като се започва 
от най-коравата част на съединението към тази с най-малка коравина. Болтовете се използват, 
както са доставени, без допълнително омасляване, с изключение на метода с директен инди-
катор за опън.
(3) Болтов комплект се отстранява от съединението, когато той е разхлабен, след като вече 
е бил напрегнат до минималната сила на предварително напрягане.
(4) Минималната сила на предварително напрягане (Fp,c) за предварително напрегнати бол-
тови съединения се определя по формулата:
Fp,c = 0,7 fub.AS,	
(1)
където:
fub e номиналната якост на опън на материала на болта, определена съгласно БДС EN 1993-1-8;
AS е изчислителната площ на опън на болта.
(5) Стойностите на Fp,c [kN] в зависимост от класа и диаметъра на болта са дадени в таб-
лица 17.
Таблица 17
Клас на болта
Диаметър на болта в mm
12
14
16
18
20
22
24
27
30
36
8.8
47
65
88
108
137
170
198
257
314
458
10.9
59
91
110
134
172
212
247
321
393
572
(6) Болтовите комплекти, в зависимост от избрания метод за натягане, отговарят на изиск­
ванията за k-класове, посочени в таблица 18.
Таблица 18
Метод за натягане
K-класове
Метод на въртящия момент (чл. 103)
К2
Комбиниран метод (чл. 104)
К2 или К1
Метод HRC (чл. 105)
К0 с гайки тип HRD или К2
Метод с използване на директен индикатор за опън (чл. 106)
К2, К1 или К0
(7) Множителите на k-класовете (конкретната стойност) за болтовите комплекти при ус-
ловия на доставка се определят съгласно изискванията на БДС EN 14399 и се декларират от 
производителя. Когато е предписано в проектната документация, множителите на k-класовете 
се определят в лабораторни условия съгласно приложение Н на БДС EN 1090-2.
Чл. 107. (1) Площите на контактните повърхности при фрикционни, предварително напрег-
нати съединения се специфицират в проектната документация (производствените чертежи) за 
всеки отделен елемент.
(2) При липса на указания се приема широчината и дължината на контактната площ на 
свързващите плочи със свързваните елементи да се увеличат с 10 mm от всяка страна. Обработе-
ните контактни повърхности се предпазват от полагане на антикорозионно покритие върху тях.
(3) Изискванията по ал. 2 не се отнасят за конструкции от неръждаема стомана, за които 
всички изисквания се специфицират в проектната документация.
(4) Изискванията за обработка на контактните повърхности за постигане на изискващия се 
коефициент на триене са посочени в таблица 18. Изискванията се прилагат и за двете страни 
на пълнежните плочи, когато такива са предвидени във фрикционното съединение.
(5) Когато не се прилагат изискванията и класовете от таблица 18, коефициентът на трие-
не се определя чрез изпитване съгласно изискванията на приложение G на БДС EN 1090-2 и 
контактните повърхности се обработват в процеса на производство съгласно метода, използван 
при изпитваните образци.
(6) Преди монтажа на съединението се изпълняват следните условия:
1. контактните повърхности се почистват от замърсители (боя, прах, масло, корозия);
2. контактните повърхности се съхранят в проектния си вид чрез подходящи мерки по време 
на транспортиране и складиране на елементите;
3. не се допуска релаксация (дебели повърхностни покрития) от страните на главата на болта 
и гайката съгласно приложение L на БДС EN 1090-2.
Таблица 19
Обработване на повърхността
Клас
Коефициент 
на триене µ1
Повърхности, подложени на дробеструйна обработка с метални частици или сач-
ми, с отстранена несвързана ръжда, без шупли и вдлъбнатини по повърхността.
А
0,50
Повърхности, горещо поцинковани съгласно БДС EN ISO 1461, почистени с 
водна струя (или чрез изтриване)2 и покрити с алкална цинкова силикатна боя 
с номинална дебелина 60 µm3.
В
0,40