Държавен вестник, бр. 59, 2024 г., стр. 6

СТР.  6	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  59
да бъде променян от органите, които участват 
във формирането на състава на Конституцион­
ния съд.
В частта, с която определят продължител­
ността на мандата на избраните на 19 януари 
2024 г. конституционни съдии, оспорените 
решения нарушават принципи и императивни 
конституционни разпоредби, установяващи реда 
за конституиране и обновяване на конституцион­
ната юрисдикция, предвидени в чл. 147, ал. 1 и 
ал. 2, изр. трето от Конституцията. Както се 
сочи в Тълкувателно решение № 8 от 2000 г. 
по к. д. № 9/2000 г. във връзка с правното раз­
решение относно обновяването на съда според 
§ 2 от преходните и заключителните разпоредби 
на Закона за Конституционен съд, „от текста 
следва да се заключи, че това обновяване на 
състава на съда следва да продължи по същия 
начин на всеки следващи три години, а именно: 
по четирима съдии едновременно от всяка от 
трите квоти“. В това решение Конституционният 
съд подчертава, че ако би се приело, че съди­
ята, избран/назначен при условията на чл. 148, 
ал. 3 от Конституцията на мястото на съдия с 
предсрочно прекратен мандат (например пора­
ди смърт), има „пълен 9-годишен мандат“, то 
предвиденото обновяване на всеки три години 
от четирима съдии от всяка квота не би могло 
да се осъществи. Ще бъде нарушено едно от во­
дещите основни положения за конституирането 
на Конституционния съд като орган – квотният 
принцип, обявен в чл. 147, ал. 1 от Конститу­
цията. В него се въплъщават установеният в 
Основния закон принцип и възприетият консти­
туционен механизъм на разделение на властите.
Конституционният съд е последователен в 
своята практика и поддържа и в настоящото 
производство, че наред с квотния принцип 
формирането на състава на конституционна­
та юрисдикция се основава и на принципа за 
периодично обновяване на състава на Консти­
туционния съд – чл. 147, ал. 2, изр. трето от 
Конституцията.
В Тълкувателно решение № 1 от 2024 г. по 
к. д. № 17/2023 г. съдът приема, че обществено 
потребното и социално оправданото разрешение 
на проблема, предизвикан от бездействието на 
Народното събрание да осъществи своевре­
менно конститутивната си компетентност по 
отношение на състава на Конституционния 
съд, се постига чрез метода на практическото 
съгласуване, който предполага правните позиции 
относно намиращите се в напрежение принципи 
(установени в първото и третото изречение на 
чл. 147, ал. 2 от Конституцията) да бъдат предмет 
на един възможно най-щадящ тяхната реализа­
ция в пълнота компромис. Обективираното в 
атакуваните решения разбиране, според което 
излъчените за конституционни съдии лица се 
избират „за срок от 9 години“, не може да бъде 
подкрепено като приемлив компромис, тъй като 
неговото следване има за последица несъответ­
ствие с конституционно предвидената схема на 
периодично обновяване на състава на съда по 
указания ред на всеки три години.
В мотивите на Тълкувателно решение № 1 
от 2024 г. по к. д. № 17/2023 г. е изтъкнато, че 
разпоредбата на чл. 147, ал. 2, изр. второ от 
Конституцията относно принципа на периодично 
обновяване създава конституционноправен ред, 
който обвързва всеобхватно и непосредствено 
органите по избор/назначаване. Съдът посочва 
още, че „заложеното в Конституцията базисно 
положение за периодично и ритмично обновява­
не на състава на Конституционния съд представ­
лява конституционната граница на властовата 
дискреция на Народното събрание да вземе 
решение за избор на нови конституционни съдии 
на мястото на тези, чийто мандат е изтекъл. 
Дискреционната преценка на номиниращите 
органи не може да се упражнява по начин, 
който би я поставил отвъд конституционните 
времеви ограничения, наложени от основопо­
лагащото конституционно решение в полза на 
периодичното обновяване на състава на съда.“
В частта, с която определят продължител­
ността на срока, за който се избират лицата 
за конституционни съдии, атакуваните актове 
престъпват очертаните с Тълкувателно решение 
№ 1 от 2024 г. по к. д. № 17/2023 г. граници 
на властова дискреция и по този начин пре­
небрегват въздействието на конституционния 
ценностен ред на чл. 147, ал. 2, изр. трето върху 
проявата на политическа самостоятелност на 
парламента.
По отношение на частта от оспорените 
решения, в която се посочва на чие място се 
избират конституционните съдии и с която 
Народното събрание на практика определя 
началния момент на техния мандат, Конститу­
ционният съд намира, че са относими всички 
изложени по-горе съображения за противокон­
ституционност. Както се изясни, началото на 
мандата на конституционен съдия е предмет 
на императивна конституционна уредба и е 
обвързан с конституционно дължимия момент 
за обновяването на състава на съда.
Воден от горните съображения и на ос­
нование чл. 149, ал. 1, т. 2 от Конституцията 
Конституционният съд
Р Е Ш И :
Обявява за противоконституционно Рeшe­
ние зa избиране на съдия в Конституционния 
съд на Република България, пpиeто oт 49-oтo 
Hapoднo cъбpaниe нa 19 янyapи 2024 г. (ДB, бp. 7 
oт 23.01.2024 г.), относно Десислава Вълчева 
Атанасова в частта „на мястото на Гроздан 
Николов Илиев за срок от 9 години“.
Обявява за противоконституционно Рeшe­
ние зa избиране на съдия в Конституционния 
съд на Република България, пpиeто oт 49-oтo 
Hapoднo cъбpaниe нa 19 янyapи 2024 г. (ДB, 
бp. 7 oт 23.01.2024 г.), относно Борислав Николов 
Белазелков в частта „на мястото на Анастас 
Василев Анастасов за срок от 9 години“.
Председател: 
Павлина Панова
4468