Държавен вестник, бр. 31, 2014 г., стр. 95

БРОЙ  31	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  95  
наредбата, както и изискването на наличие 
на съответствие между показанията за при­
лагане на лекарствения продукт, включени 
в разрешението за употреба със списъка по 
чл. 2, ал. 2 от наредбата, въпреки че същите 
лекарствени продукти са включени в прило­
жение № 3 и № 4 от ПЛС, е в нарушение на 
посочената разпоредба на  ЗЛПХМ.
С оглед на изложеното приетите допъл­
нителни критерии за заплащане на лекар­
ствените продукти, визирани в чл. 5, т. 3 
и 4 от наредбата като противоречащи на 
чл. 262, ал. 4, т. 3 и 4 от ЗЛПХМ, следва да 
бъдат отменени.
Оспорването по пункт 11 от жалбата, а 
именно разпоредбата на чл. 23, ал. 6 от на­
редбата, съгласно която непостъпването в 
Министерството на здравеопазването в срок 
на заявките по ал. 2 и 3 се счита за липса 
на необходимост от лекарствени продукти, 
доставяни по реда на тази наредба, насто­
ящият състав намира, че също е основател­
но. Оспорената разпоредба е част от раздел 
III на наредбата – Отчетност и контрол, и 
е свързана с процедурата и сроковете за 
получаване на необходимите предписани 
количества лекарствени продукти от лечеб­
ните заведения и изготвяните от тях заявки 
по образец съгласно приложение № 10.
Както беше посочено по-горе в моти­
вите на това решение, задължение на МЗ 
е осигуряването на конституционното и 
законовото право на пациентите, страдащи 
от редки заболявания, да получат лечение. 
В правомощията на министъра на здраве­
опазването въз основа на делегацията по 
чл. 82 ЗЗ е провеждането на държавната 
политика в областта на здравето на граж­
даните – проучване, изследване и норма­
тивното му уреждане. Действително крайни 
получатели  на лекарствените продукти са 
лечебните заведения, в които се извършва 
лечението на пациентите. Съгласно чл. 3, 
ал. 1 ЗЛЗ – Лечебните заведения, без тези 
по чл. 5, ал. 1, се създават по Търговския 
закон или по Закона за кооперациите, както 
и като дружества по законодателството на 
държава – членка на Европейския съюз, или 
на държава, страна по Споразумението за 
Европейското икономическо пространство, 
при спазване изискванията на този закон. 
Съгласно чл. 6, ал. 1 – Лечебните заведения 
осъществяват дейността си при спазване 
на медицинските стандарти за качество на 
оказваната медицинска помощ и осигуряване 
защита на правата на пациента. Медицин­
ските стандарти се утвърждават с наредби на 
министъра на здравеопазването, като съглас­
но ал. 3 предоставят информация за извърш­
ваната от тях медицинска дейност, както и 
медико-статистическа информация съгласно 
наредба на министъра на здравеопазването, 
съгласувана с Националния статистически 
институт, а съгласно ал. 5 – Контролът върху 
лечебните заведения за спазване на стандар­
тите по ал. 1 и изискванията по чл. 19, ал. 2 
и 3 се осъществява от контролните органи, 
посочени в този закон, Закона за здравето и 
Закона за здравното осигуряване. При анализа 
на посочените разпоредби се налага изводът, 
че отношенията между министъра на здраве­
опазването и лечебните заведения – крайни 
получатели, не са равнопоставени и неиз­
пълнението от тяхна страна на нормативно 
определените срокове не може да рефлектира 
върху правата на пациентите, като се създава 
преграждаща правото им фикция за липса 
на необходимост от лекарствени продукти, 
доставяни по реда на тази наредба. С оглед 
на изложеното оспорената разпоредба като 
противоречаща на принципите в чл. 81, ал. 2 
ЗЗ досежно правото на достъпна медицинска 
помощ, между които са: своевременност, 
достатъчност и качество на медицинската 
помощ и зачитане правата на пациента, 
следва да бъде отменена. Въведаната фикция 
противоречи на нормата на ЗЗ, с което се 
нарушава чл. 15, ал. 2 ЗНА, тъй като не може 
подзаконов нормативен акт чрез фикция да 
ограничава гарантирани права на гражданите 
със закон и с Конституцията.
Предвид на изложеното и на основание 
чл. 193 АПК Върховният административен 
съд, І отделение,
Р Е Ш И :
Отменя по оспорване на сдружение „Цен­
тър за защита правата в здравеопазването“ 
чрез законния си представител Теодора 
Кузманова разпоредбите на: чл. 2, ал. 4 в 
частта „и в съответствие с осигурените в 
бюджета на Министерството на здравеопаз­
ването средства“, чл. 9, ал. 2, чл. 10, ал. 4, 
чл. 11, ал. 2 в частта „и в съответствие с 
осигурените в бюджета на Министерството 
на здравеопазването средства“, чл. 27а, ал. 1, 
в частта „и осигурените в бюджета на Ми­
нистерството на здравеопазването средства“, 
чл. 5, т. 3 и 4, чл. 23, ал. 6 от Наредба № 34 
от 2005 г. за реда за заплащане от републи­
канския бюджет на лечението на българските 
граждани за заболявания извън обхвата на 
задължителното здравно осигуряване на 
министъра на здравеопазването.
Отхвърля оспорването в останалата му 
част като неоснователно.
Решението е оставено в сила с Решение 
№ 4173 от 22.03.2012 г., постановено от петчле­
нен състав на Върховния административен 
съд по адм. дело № 16362 от 2011 г.
Председател:
Георги Колев
2186