Държавен вестник, бр. 2, 2017 г., стр. 5

БРОЙ  2	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  5  
4. условията за полагане на извънреден и 
на нощен труд и размера на заплащането им;
5. продължителността на работния ден и 
работната седмица, на дневната, междуднев-
ната и седмичната почивка, както и дните на 
официалните празници в приемащата държава;
6. размера на платения годишен отпуск;
7. финансови условия на командировката 
извън посочените в т. 3 и 4;
8. вида на транспортните средства и марш-
рута.
(3) дните на пътуване, почивните и праз-
ничните дни се включват в срока на коман-
дироването.
Чл. 3. (1) При изпращане на работници 
или служители в случаите по чл. 121а, ал. 2, 
т. 1 КТ предприятието, което осигурява вре-
менна работа, и работникът или служителят 
уговарят в трудовия договор по чл. 107р, ал. 1 
КТ условията на работа за работника или 
служителя в предприятието ползвател.
(2) Трудовият договор по ал. 1 съдържа 
данни за страните и определя:
1. размера на основното и на допълнител-
ните трудови възнаграждения с постоянен 
характер;
2. условията за полагане на извънреден и 
на нощен труд и размера на заплащането им;
3. продължителността на работния ден 
и на работната седмица, на дневната, меж-
дудневната и на седмичната почивка, както 
и дните на официалните празници в приема-
щата държава;
4. размера на платения годишен отпуск;
5. финансови условия на изпращането извън 
посочените в т. 1 и 2.
Чл. 4. (1) Пътните пари за отиването на 
работника или служителя до мястото на работа 
в другата държава и за връщането му обратно 
след изтичането на срока на командироване-
то или изпращането, както и пътните пари, 
свързани с ползването на платения годишен 
отпуск за връщане на работника или служи-
теля и за отиването му обратно до мястото 
на работа в другата държава, са за сметка на 
работодателя.
(2) Пътуването може да се извърши със 
самолет, влак, лек автомобил, автобус, кораб 
или с други сухопътни, въздухоплавателни и 
плавателни превозни средства.
(3) При пътуване със самолет работникът 
или служителят има право на билет иконо-
мична класа, освен при изпълнение на не-
отложни задачи, когато пътуването с билет 
икономична класа е обективно невъзможно.
(4) При пътуване с личен или служебен 
автомобил на работника или служителя се 
изплаща равностойността на изразходваното 
гориво по разходни норми, определени от про-
изводителя на моторното превозно средство, и 
съпътстващите такси за платени магистрали 
и паркинг, свързани с автомобила.
(5) Не се полагат пътни пари на работник 
или служител, когато ползва безплатно пъ-
туване на друго основание.
Чл. 5. В споразумението по чл. 2, ал. 1 и в 
трудовия договор по чл. 3, ал. 1 страните могат 
да договорят и плащането на квартирни пари.
Чл. 6. (1) Условията на труд, уговорени 
по чл. 2, ал. 2 и чл. 3, ал. 2, не може да са 
по-неблагоприятни за работника или служи-
теля от условията, установени в приемащата 
държава със законови, подзаконови или адми-
нистративни разпоредби, колективни трудови 
договори, арбитражни решения, обявени за 
общоприложими по съответния ред, вклю-
чително по отношение на здравословните и 
безопасни условия на труд, условията на ра-
бота на непълнолетните лица, на бременните 
жени, на кърмачките и на лицата с намалена 
работоспособност.
(2) Работодателят, съответно предприятие-
то, което осигурява временна работа, и работ-
никът или служителят не могат да договорят 
размер на трудовото възнаграждение по чл. 2, 
ал. 2, т. 3 или по чл. 3, ал. 2, т. 1, по-нисък 
от минималната работна заплата или от ми-
нималните ставки на заплащане, установени 
за същата или сходна работа в приемащата 
държава със законови, подзаконови или адми-
нистративни разпоредби, колективни трудови 
договори, арбитражни решения, обявени за 
общоприложими по съответния ред.
(3) Елементите на трудовото възнаграж-
дение по чл. 2, ал. 2, т. 3 или по чл. 3, ал. 2, 
т. 1 се определят от законодателството на 
приемащата държава.
(4) Работодателят или предприятието, 
което осигурява временна работа, е длъжен 
да начислява и да изплаща на работника 
или служителя уговореното трудово възна-
граждение, но не по-малко от минималната 
работна заплата или минималните ставки на 
заплащане, установени за същата или сходна 
работа в приемащата държава, за целия срок 
на командироването или изпращането.
(5) При уговаряне на условията на труд 
по чл. 2, ал. 2 и чл. 3, ал. 2 задължително 
се спазва принципът на равно третиране на 
мъжете и жените и недопускане на други 
форми на дискриминация.
Чл. 7. Не се допуска командироване или 
изпращане на работник или служител, когато 
не е сключено споразумение по чл. 2, ал. 1 
или трудов договор по чл. 3, ал. 1.
Чл. 8. Работодателят, съответно предпри-
ятието, което осигурява временна работа, 
предварително писмено запознава работника 
или служителя с условията на работа в при-
емащата държава, публикувани на единния 
официален национален уебсайт на съответната 
държава, не по-късно от един работен ден 
преди началната дата на командироването, 
съответно датата, определена за постъпване-
то му на работа в предприятието ползвател.