Държавен вестник, бр. 41, 2020 г., стр. 11

БРОЙ  41	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  11  
и чл. 5 от Закона за съсловните организации 
на лекарите и лекарите по дентална медици­
на (ЗСОЛЛДМ). Същите са задължителни 
за всички лекари по дентална медицина в 
Република България.
Правилата за добра медицинска практика в 
денталната медицина предлагат общи насоки 
за всички лекари по дентална медицина заедно 
със специални указания, по които може да се 
оценява изпълнението на лечението. 
I. ОБЩИ ПРАВИЛА
Общите правила включват система от 
насоки и принципи, които описват професи­
оналните ценности, знания, умения и пове­
дение, които лекарите по дентална медицина 
могат да прилагат в съответствие с опита си 
и професионалната си преценка.
Добрата медицинска практика в денталната 
медицина се основава на следните правила
Добронамереност и почтеност; повишава­
не на професионалните знания и клинични 
умения; коректна документация за пациента; 
професионално ниво на общуване с пациентите 
и техните оторизирани родственици; конфиден­
циалност в отношенията „Лекар – пациент“; 
създаване на възможност за „Второ мнение“ и 
отнасяне към друг специалист; поддържане на 
добри взаимоотношения с колегите; осъзната 
цена на грижите за здравето; недопускане на 
себеизтъкване и злоупотреба със заеманата 
лечебна позиция; активност в промоцията 
на здравето.
Съобразно тези правила лекарят по ден­
тална медицина следва да: поставя грижата 
за пациентите на първо място, се отнася с 
пациентите учтиво и внимателно, зачита дос­
тойнството им и пази тайната на пациентите, 
изслушва и уважава позицията на пациен­
тите, информира пациентите по разбираем 
за тях начин, зачита правото на пациентите 
да участват във вземането на решения от­
носно тяхното лечение, развива и обновява 
професионалните си знания и умения, е 
запознат с границите на професионалната 
си компетентност, бъде почтен и внушаващ 
доверие, не разгласява поверителната инфор­
мация, не допуска личните му възгледи да 
влияят на лечението, действа своевременно, 
за да предпази пациентите от рискове, по­
родени от неспазване на правилата за добра 
медицинска практика, не се възползва от 
професионалната си позиция в отношенията 
си с пациентите, сътрудничи с колегите си 
в интерес на пациентите.
За лекарите по дентална медицина добрата 
медицинска практика включва правила за 
качеството на следната дейност, а именно:
– поставянето на здравето и интересите 
на пациента на първо място;
– осигуряване на висок стандарт на диаг­
ностика и лечение;
– да не дискриминират пациентите освен 
по клиничен признак (спешност);
– адекватно оценяване на състоянието на 
пациента, базирано на медицинската му 
история и клиничната картина, и пара­
клинични изследвания;
– извършване или препращане за извършва­
не на необходимите специализирани пре­
гледи за вземане на адекватни решения;
– подсигуряване на изпълнението на кли­
ничните протоколи; 
– етична комуникация с пациентите и 
техните семейства;
– подсигуряване на воденето на пълни и 
точни медицински документи; 
– подсигуряване на адекватна грижа след 
приключване на лечението; 
– използване на знанията и уменията на 
колеги, когато това се налага.
В практиката си лекарят по дентална меди­
цина трябва да: преценява и не излиза извън 
рамките на собствената си професионална 
компетентност и при необходимост да търси 
колегиална помощ; компетентно диагности­
цира, провежда или насочва за лечение; води 
ясна, коректна, четлива, актуална медицинска 
документация за пациента; информира под­
робно колегите, когато провежда съвместно 
лечение на пациента; полага необходимите 
грижи за облекчаване на болката; предписва 
лекарства и извършва лечебна дейност само 
ако разполага с необходимата информация 
за здравното състояние на пациента и не­
говите здравни потребности; препоръчва на 
пациентите изследвания и лечение, които са 
най-подходящите за тях; съхранява докумен­
тацията на пациента на подходящ информа­
ционен носител.
Провежданите или организираните от 
лекаря по дентална медицина диагностика 
и лечение трябва да се основават на негова 
задълбочена клинична преценка за нуждите 
на пациента и очакваната ефективност на 
лечението.
Добрата дентална практика включва: адек­
ватна преценка на състоянието на пациента; 
провеждане и планиране на изследвания и 
лечение, когато е необходимо; насочване на 
пациента към друг лекар по дентална меди­
цина/лекар, ако се налага.
Лекарят по дентална медицина, когато 
осъзнава, че способността му да лекува паци­
ентите качествено и безопасно е ограничена 
(поради недостатъчно оборудване или други 
причини), трябва да отстрани причината при 
възможност. В случай че лекарят по дентална 
медицина не може да се справи, трябва да се 
обърне към подходяща здравна институция 
или колега – лекар по дентална медицина.