Държавен вестник, бр. 97, 2012 г., стр. 144

СТР.  144	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  97
нителни проблеми за изпълнение на решенията, 
взети на централно ниво, от страна на по-долните 
нива. Гърция, Израел и Италия са страни, в които 
липсата на мониторинг и оценка на резултатите 
се счита за много важна пречка за прилагане на 
политиката за водите на териториално равнище.
Следващото предизвикателство пред страните 
е свързано с целите и се проявява, когато трябва 
да се постигне баланс между разнопосочни фи­
нансови, икономически, социални и екологични 
цели за съвместно изпълнение на политиката за 
водите. Типичен пример е ценовата политика във 
водния сектор, чието прилагане често се затруднява 
от необходимостта от баланс между финансови и 
социални цели. В исторически план в почти всички 
страни цената на водата е била значително подце­
нена и ниска, така че вдигането на цените може 
да постави регулиращите органи пред политически 
предизвикателства. Обратно, ако тарифите не са 
правилно структурирани и не отчитат социалната 
поносимост, вдигането им може да има негативен 
ефект върху по-бедните домакинства. В този сми­
съл от изключително значение е синхронът между 
различните сектори, тъй като регионалното разви­
тие, управлението на земите, селското стопанство, 
енергетиката също се отразяват на търсенето на 
вода, а последиците често са резултат от решения, 
взети в сектори, в които хората, управляващи водите, 
нямат компетенции. Например, водоползвателите за 
напоителни цели реагират на цените на водата, но 
също на тези на енергията и на подкрепата, която 
получават от правителството. Освен това, докато 
селското стопанство е най-големият консуматор на 
вода и основен източник на замърсяване на водите, 
подкрепата и субсидиите за фермерите не създават 
стимули и задълбочават неикономичното използ­
ване и замърсяването на водите. Друг пример са 
целите във връзка с опазване и възстановяване на 
водите и целите за предотвратяване на наводненията 
на местно ниво, които често си противоречат. В 
миналото доминирането на вторите над първите е 
довело до сериозно влошаване на състоянието на 
водите и на водните хабитати.
В обобщение, макар управленските „празноти“ 
да са различни по степен на въздействие, стра­
ните от ОИСР имат и общи предизвикателства. 
Основната пречка в две трети от изследваните 
страни е финансовият недостиг както по отношение 
на нестабилни и недостатъчни местни приходи, 
така и по отношение на несъответствие между 
административни функции и финансиране. Втората 
по значение „празнота“ е в капацитета, дължа­
ща се на влиянието на недостатъчното знание и 
инфраструктура върху вертикалната координация. 
Почти всички страни изпитват затруднения във 
връзка с политиките за водите поради прекалената 
разпръснатост на функциите между голям брой 
институции на централно, регионално и местно 
равнище. Не на последно място притеснения 
създават административните пропуски, както и 
тези в областта на информацията и отчетността. 
8.3. Инструменти за подобряване на управление­
то на водите 
Разпределението на функциите между различни 
министерства често води до раздробяване и до 
конфликти в процеса на вземане на решения и 
разпределение на ресурсите. Затова е необходима 
координация на институционалните и управлен­
ските системи, както и последователност и съг­
ласуваност, така че отделните секторни политики 
да не си противоречат, а да са елементи от една 
цялостна политика за водите. Това изисква силна 
политическа воля за изготвяне на ясна стратегия 
с общи цели. 
Институционални механизми за координация 
на национално ниво
Практиките за координацията на политиките и 
дейностите във водния сектор между министерства, 
местни органи и териториални структури на цен­
тралната власт са различни и често комбинирани.
Няма един-единствен инструмент, който може 
да се препоръча като всеобхватно решение за 
интегрирана политика за водите. Изисква се 
приемане на набор от управленски механизми, 
както и съвместимост между тях и съответствие 
с институционалната организация на национално 
и местно равнище. 
Всички страни са въвели координационни 
инструменти на централно ниво, които основно 
включват министерствата чрез междуведомствени 
органи или механизми или координиращ орган 
като отделна структура, както и агенции, коор­
динационни групи от експерти или общи програ­
ми между агенции. Наличните инструменти за 
управление на взаимозависимостите във водния 
сектор на хоризонтално и вертикално равнище са 
много разнообразни както между страните, така 
и в рамките на една държава. Това показва, че е 
необходимо прилагането на широк набор от меха­
низми – твърди и меки, формални и неформални, 
ясно очертани и гъвкави. 
Някои от най-широко използваните механизми 
включват:
– Междуминистерски органи, комитети и ко­
мисии са основните инструменти за хоризонтална 
координация. Повече от половината от изслед­
ваните страни са създали такива органи на ниво 
правителство.
– В някои страни (основно страни – членки на 
ЕС) е създаден Национален съвет по водите. В 
Гърция в състава му влизат представители на 26 
организации, вкл. 7 министерства, политически 
партии, НПО и други заинтересовани страни. В 
Португалия Съветът включва 50 правителствени 
и неправителствени институции и играе важна 
роля. В Испания Съветът е създаден през 2009 г. 
и включва представители на автономните про­
винции, местните общности, басейновите органи, 
професионални и икономически съюзи за водите. 
Хоризонталната координация се осигурява чрез 
участие в Съвета на главните директори от водещо­
то министерство, директорите на всички басейнови 
дирекции, както и представители на останалите 
секторни министри с функции за водите. Не на 
последно място в работата участват и директори 
на научни институти с функции по водите.
– Формални координиращи органи, като спе­
циално за целта създадени структури и агенции. 
Това най-често са правителствени агенции или 
звена към правителството, които подпомагат съ­
трудничеството и координацията, имат ключова 
роля за изграждане на капацитет, разпростране­