Държавен вестник, бр. 104, 2023 г., стр. 31

БРОЙ  104	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  31  
В искането вносителят обосновава твър­
дяната противоконституционност на § 54 
ЗИДИК, с който се отменя § 145 ПЗР на 
ЗИДИК (обн., ДВ, бр. 39 от 2016 г.; посл. изм., 
бр. 21 от 2019 г.), като посочва, че оспорената 
разпоредба е приета от законодателя „само на 
1 гласуване и без обществен дебат“. Подчер­
тава, че такова предложение за отмяна не се 
съдържа в нито един от приетите на първо 
гласуване проектозакони и за първи път е 
направено между първо и второ четене на 
проекта на ЗИДИК.
В конкретния случай от документите, 
които са публични и достъпни на интернет 
страницата на парламента, включително и 
стенографските протоколи на 49-ото Народно 
събрание, е видно, че процедурата е спазена и 
няма нарушение на конституционните разпо­
редби. В деловодството на Народното събра­
ние на 19.10.2022 г. е внесен Законопроект за 
изменение и допълнение на Изборния кодекс, 
№ 48-254-01-13, от народни представители. 
Законопроектът се състои от 18 параграфа и 
в него се предлагат изменения на чл. 206, 208, 
209, 212, 218, 219, 226, 281, 288а, 289, 335, 339, 
382, 430, 440, 446а, 447 и 450. На 31.10.2022 г. е 
внесен Законопроект за допълнение на Избор­
ния кодекс, № 48-254-01-41, също от народни 
представители, който се състои от два парагра­
фа, с които се предлага създаване на чл. 56а 
и чл. 213б в Кодекса. По реда на чл. 78, ал. 2 
от Правилника за организацията и дейността 
на Народното събрание (ПОДНС) е изготвен 
общ законопроект (№ 48-253-03-4) на основата 
на приетите на първо гласуване на 4.11.2022 г. 
законопроекти за изменение и допълнение 
на Изборния кодекс. В срока между първо и 
второ гласуване (до 15.11.2022 г.) на основа­
ние чл. 80, ал. 1 във връзка с чл. 78, ал. 2 от 
ПОДНС народни представители внасят седем 
предложения за изменение и допълнение на 
приетия на първо гласуване общ законопро­
ект за изменение и допълнение на Изборния 
кодекс. Оспорената разпоредба се основава на 
предложеното за изменение и допълнение на 
законопроекта от народни представители (вх. 
№ 48-254-04-9, дата 15.11.2022 г.). Направеното 
предложение е мотивирано, както следва: 
„премахва се опцията за гласуване онлайн 
(дори и в тестови вариант) поради много­
кратно доказаната обективна невъзможност 
на държавата да защити информационните си 
системи от недобронамерени хакерски атаки“. 
Докладът на Комисията по правни въпроси 
за второ гласуване е приет на заседание на 
16.11.2022 г. На второ гласуване законопро­
ектът е обсъден в пленарни заседания на 24 
ноември, 1 декември и 2 декември 2022 г., 
когато е приета и оспорената разпоредба.
Действащата Конституция пестеливо, в 
малко на брой, но богати по съдържание 
разпоредби урежда основните положения на 
законодателния процес, между които реле­
вантни за процесното дело са разпоредбите на 
чл. 87, ал.1 и чл. 88, ал. 1 от Основния закон. 
Съгласно чл. 87, ал. 1 наред с Министерския 
съвет право на законодателна инициатива 
имат и народните представители, а ал. 1 на 
чл. 88 съдържа конституционния императив 
относно реда за приемане на законите – пра­
вилото „законите се обсъждат и приемат с две 
гласувания, които се извършват на отделни 
заседания“ и конституционно допустимото 
отклонение от него – „по изключение Народ­
ното събрание може да реши двете гласувания 
да се извършат на едно и също заседание“.
Детайлната уредба на законодателния про­
цес се съдържа в Правилника за организацията 
и дейността на Народното събрание, какъвто 
всеки новоизбран парламент в съответствие 
с предоставената на конституционно ниво 
регламентарна автономия може да приеме 
(чл. 73 от Конституцията). Както бе посоче­
но конституционното правило, на което се 
основава организацията и протичането на 
законодателния процес, предвижда всеки за­
конопроект, за да стане закон, да бъде обсъден 
и приет с две гласувания от пленарния състав 
на парламента (на две четения), следвайки 
конституционно установените правила за 
реда на неговата дейност, конкретизирани в 
ПОДНС. Както в теорията, така и в практи­
ката тези две гласувания се определят като 
„решаващи фази“ за превръщането на един 
законопроект в закон и това виждане се 
поддържа в практиката на Конституционния 
съд (Решение № 28 от 1998 г.; Решение № 8 
от 2010 г. и др.). След като законопроектът 
бъде приет на първо четене в неговата цялост, 
народните представители имат възможност да 
предлагат промени, включително и допълне­
ния, по приетия общ законопроект (ако на 
първо четене са приети повече от един по 
предмета на регулиране), което е различно от 
правото им по чл. 87, ал. 1 от Конституцията 
по това, че няма характер на законодателна 
инициатива. Това право е проекция на същ­
ността на парламентаризма върху плоскостта 
на, и гаранция за осъществяване на, дължимия 
демократичен процес във функционирането 
на националното представително учрежде­
ние – чрез дебатиране на множество идеи и 
предложения да се постигне възможно най-
ефективното решение от представителството 
на титуляря на държавната власт, какъвто е 
смисълът на парламентарното управление. Във 
връзка с така установената процедура Консти­
туционният съд подчертава в Решение № 10 от 
2012 г., че „имплицитно е заложена идеята, че 
има и такива текстове, които ще са обсъдени 
и приети само веднъж в пленарната зала на 
второ четене, тъй като са били предложени 
между първото и второто четене на законо­
проекта. Това основно положение в съвре­
менния законодателен процес не противоречи 
на конституционното правило за приемане 
на законопроектите на две четения, защото 
е част от самото второ четене“. По смисъла