Държавен вестник, бр. 99, 2010 г., стр. 126

СТР.  126	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  99
нати от оспореното решение на Управителния 
съвет на НЗОК, част от Националния рамков 
договор съгласно чл. 55, ал. 3, т. 2 ЗЗО, с ко­
ето са определени условията, на които трябва 
да отговарят изпълнителите на медицинска и 
дентална помощ. 
Разгледана по същество, жалбата е частично 
основателна. 
Оспореното решение в частите по т. 229, 
изр. 2 и т. 229.2 е нищожно. Посочените разпо­
редби на акта са постановени извън рамките на 
компетентността на издателя. В нарушение на 
чл. 55, ал. 3, т. 2 ЗЗО (изм.) цитираните текстове 
уреждат правила за контрол и санкциониране 
на изпълнителите на болнична помощ – сфе­
ра, която УС на НЗОК няма правомощия да 
регламентира. Съгласно цитираната норма на 
чл. 55, ал. 3, т. 2 ЗЗО – ДВ, бр. 113 от 2007 г., 
действаща към датата на постановяване на 
решението, УС на НЗОК определя: условията, 
на които трябва да отговарят изпълнителите 
на медицинска помощ и реда за сключване на 
договори с тях; отделните видове медицинска 
помощ; обема, цените и методиката на запла­
щане на помощта; документацията и докумен­
тооборота и списъците с диетични изделия и 
медицински храни за специални медицински 
цели и цените, по които НЗОК напълно или 
частично ги заплаща; условията за предписване 
и получаване на лекарства, медицински изделия 
и диетични храни за специални медицински 
цели (чл. 55, ал. 2, т. 1, 2, 4, 6 и 7 ЗЗО – ДВ, 
бр. 113 от 2007 г.). Условията за налагане на 
санкции и условията и редът за контрол по 
изпълнението на договорите (правомощия по 
чл. 55, ал. 2, т. 9 и 11 ЗЗО – ДВ, бр. 113 от 
2007 г.) не са включени в обхвата на предоста­
вените на УС на НЗОК правомощия. В случая 
в отклонение от рамките на компетентността, 
предоставена със закона, органът регламентира 
ред за контрол на изпълнението на договори­
те и предвижда санкции за изпълнителите на 
болнична помощ, включително едностранно 
прекратяване на сключения договор (т. 229.2 
от решението). При липсата на правомощия 
в тази насока постановеният акт в оспорените 
части е нищожен. Тази нищожност следва да 
бъде обявена от съда. 
Решението в останалите оспорени части не 
е нищожно. Същото е постановено от компе­
тентния орган в рамките на предоставените 
му със ЗЗО правомощия. Разпоредбите на 
чл. 55, ал. 3, т. 1 и 2 ЗЗО – ДВ, бр. 113 от 
2007 г., предвиждат в случай, че НРД не бъде 
сключен при условията и сроковете на този 
закон, считано от първи януари на съответната 
година, за която такъв договор не е сключен, 
да се прилагат правилата на действащия през 
предходната година НРД (т. 1) и определените 
от УС на НЗОК условия по ал. 2, т. 1, 2, 4, 6 
и 7 (т. 2), които включват условията, на които 
трябва да отговарят изпълнителите на медицин­
ска и дентална помощ, реда за сключване на 
договорите с тях, обема, цените и методиката 
на заплащане на помощта и др., като реше­
нията на УС на НЗОК се обнародват в „Дър­
жавен вестник“ и са задължителни за НЗОК, 
РЗОК и за изпълнителите (чл. 55, ал. 6 – ДВ, 
бр. 113 от 2007 г.). Следователно по силата на 
цитирания законов текст Управителният съвет 
на НЗОК е овластен да приеме решение, с 
което да определи условията, на които трябва 
да отговарят изпълнителите на медицинска и 
дентална помощ, реда за сключване на дого­
ворите с тях, обема, цените и методиката на 
заплащане на помощта и др. В изпълнение на 
това правомощие и в съответствие с рамки­
те, очертани от действащата към момента на 
постановяването му редакция на чл. 55, ал. 3 
и 6 ЗЗО, е и постановеното от Управителния 
съвет на НЗОК решение, предмет на оспор­
ване в настоящия процес. Същото е издадено 
в рамките на законовата компетентност на 
органа, поради което не е нищожно. 
При постановяване на административния 
акт са спазени и процедурните изисквания. 
Решението е в писмена форма, взето е на за­
седание на Управителния съвет (чл. 14, ал. 4 
ЗЗО, изм.), проведено е при наличие на необ­
ходимия кворум (на заседанието присъстват 7 
от членовете, т.е. повече от 2/3 от състава) и е 
прието единодушно от присъстващите (чл. 15, 
ал. 2 ЗЗО, изм.). 
Доводът за противоречие на решението 
по т. 189.13 с акт от по-висока степен обаче 
е основателен. Съгласно раздел V, т. 2.1 от 
Наредба № 10 от 10.05.2006 г. на министъра 
на здравеопазването за утвърждаване на меди­
цински стандарт „Клинична лаборатория“ всяка 
клинична лаборатория е задължена да участва 
в национална или чуждестранна нетърговска 
система за външна оценка на качеството, т.е. 
нормата въвежда задължение за провеждане 
на външна оценка на качеството, като пре­
доставя възможност за избор между българ­
ска или чуждестранна нетърговска система, 
без да налага ограничения. В противоречие 
с цитирания текст оспореното решение по 
т. 189.13 стеснява възможностите на избор и 
създава ново, несъществуващо изискване по 
наредбата – лечебното заведение, което иска 
да сключи договор за оказване на болнична 
помощ, да представи сертификат за участие 
само в Българската национална система за 
външна оценка на качеството (БНСВОК) по 
клинична лаборатория или копие от сертифи­
кат за успешно приключил контролен цикъл 
по програмата за контрол на качеството по 
БНСВОК. По този начин с цитирания текст на 
решението за лечебните заведения се създават 
допълнителни ограничения, които са в противо­
речие с реда за осъществяване външна оценка 
на качеството по медицински стандарт „Кли­
нична лаборатория“, регламентиран с Наредба