Държавен вестник, бр. 57, 2002 г., стр. 9

Б Р О Й  57
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  9
II. Приходен подход
А. Приходният подход е принципен начин за
определяне на стойност на едно предприятие, дял
и обособена част от него или ценни книжа чрез
прилагане на един или повече методи, при което
стойността се определя чрез преобразуване на
очакваните приходи.
Б. Приемливи са и методите на капитализира-
не на приходите и методите на дисконтиране на
бъдещите приходи. При методите на капитализи-
ране на приходите един представителен по размер
приход се умножава по фактора на капитализира-
не с цел превръщането на прихода в стойност. При
методите на дисконтиране на бъдещите приходи
последните се пресмятат за всеки един от няколко
последователни периода в бъдещето. Тези прихо-
ди се преобразуват в стойност чрез прилагането
на норма на дисконтиране и използване на техни-
ките за намиране на настояща стойност.
III. Прогнозирани приходи
А. Прогнозираните приходи, така както се из-
ползват при приходния подход, се изразяват в па-
рични средства. В зависимост от естеството на
предприятието, обособената част, дела или ценни-
те книжа, които се оценяват, и на други, имащи
отношение фактори прогнозираните приходи мо-
гат да бъдат представени по същество от такива
елементи като чист паричен поток, дивиденти или
различни форми на печалба.
Б. Прогнозираните приходи трябва да се фор-
мират, като се вземат предвид такива фактори като
естеството, структурата на капитала и ефектив-
ността на предприятието в миналото, очакваните
перспективи за развитие на предприятието и на
съответните отрасли и икономически фактори.
IV. Преобразуване на прогнозираните приходи
А. Прогнозираните приходи се преобразуват в
стойност чрез използване на процедури, които
отчитат очаквания ръст и разпределение във вре-
мето на приходите, характеристиката на риска,
свързан с постъпването им, като се използва тео-
рията за стойност на парите във времето.
Б. Преобразуването на прогнозираните прихо-
ди в стойност изисква определянето на норма на
капитализиране или на норма на дисконтиране.
При определянето на подходящата норма оцени-
телят трябва да вземе под внимание такива факто-
ри като нивото на лихвените проценти, очаквани-
те от инвеститорите норми на възвръщаемост,
капиталовата структура на дружеството и риско-
вите характеристики на прогнозираните приходи.
В. При методите, основани на дисконтираните
бъдещи приходи, очакваният ръст се взема под вни-
мание при прогнозирането на бъдещите постъпле-
ния. При методите на капитализиране очакваният
ръст се отчита в нормата на капитализиране.
Г. Прилаганата норма на капитализиране или
дисконтиране трябва да съответства на използва-
ния тип приходи: нормата на дисконтиране за пе-
чалба преди данъци трябва да се използва с печал-
ба преди данъци, нормата на дисконтиране за чис-
ти парични потоци трябва да се използва с чисти
парични потоци и т. н.
СБО-7
ИЗВЕЖДАНЕ НА ЗАКЛЮЧЕНИЕТО
ЗА СТОЙНОСТТА
I. Предисловие
А. Предназначението на стандарта е да дефи-
нира и опише изискванията за достигане до окон-
чателното заключение за стойността в процеса на
бизнесоценяването.
Б. Този стандарт е приложим за цялостни оцен-
ки и не е задължителен за ограничени оценки.
II. Общи положения
А. Постигнатото от оценителя заключение за
стойност трябва да се основава на приложимия
стандарт на стойността, на предназначението и на
предвиденото използване на оценката, както и на
цялата, свързана с това налична информация към
датата на оценката.
Б. Изведеното от оценителя заключение за стой-
ност трябва да се основава на индикацията за стой-
ността, получена чрез прилагането на един или
повече методи, на базата на един или няколко
подхода за оценяване.
III. Подбор и тежест на методите
А. Подборът и придаването на тежест на ме-
тодите и процедурите за оценка зависят от пре-
ценката на оценителя, а не се основават на пред-
писана формула. В някои случаи един или пове-
че подходи за оценяване могат да се окажат не-
подходящи. В други случаи могат да бъдат под-
ходящи повече от един метод, отнасящи се към
един подход.
Б. Решението на оценителя относно това,  дали
да се приложат относителни тежести, които да
са в съответствие с получените индикации за
стойността, основани на различни методи, или
да преобладава индикацията за стойността на
един метод, трябва да се основава на аргументи-
рана преценка. Във всеки конкретен случай оце-
нителят трябва да представи аргументация и да
изложи факторите за избора или за придаването
на тежест на метода или методите, на чиято ос-
нова е изведено заключението за стойността.
В. При формулирането на преценка относно
това, дали ще се прилагат относителни тежести,
които да са в съответствие с получените индика-
ции за стойността на основата на различни мето-
ди, или ще преобладава индикацията за стойност-
та на един метод, оценителят трябва да вземе под
внимание следните фактори:
1. Приложимия стандарт на стойността.
2. Предназначението и предвиденото използ-
ване на оценката.
3. Дали предметът на оценката е действащо
предприятие, недвижим имот или инвестиционна
холдингова компания, или е предприятие със зна-
чителен размер на непроизводствените или излиш-
ните активи.
4. Качеството и сигурността на данните, на
които се основава индикацията за стойността.
5. Други аналогични фактори, които според
мнението на оценителя трябва да се вземат под
внимание като подходящи в конкретния случай.