Държавен вестник, бр. 49, 2007 г., стр. 55

Б Р О Й  49
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  55
Анализът на нормата на § 5б от ДР на отме-
нения ЗППДОП води до извода, че тя следва да
се тълкува логически във връзка с нормата на
§ 5а от същия закон, която поставя като усло-
вие за предоставяне на концесията държавните
предприятия “да ползват обекти и/или извърш-
ват дейности, подлежащи на концесиониране”.
Само в тази хипотеза ще може да се изпълни
разпоредбата на § 5б.
По отношение на заявителя—“Св. св. Конс-
тантин и Елена холдинг”—АД, е доказано на-
личието само на три от изброените по-горе че-
тири условия. Не са представени доказателства
относно наличието на четвъртото условие: към
датата на приватизацията “Св. св. Константин
и Елена холдинг”—АД, да е имало права на пол-
зване върху морски плаж “Сахара-I”. Следова-
телно липсата на едно от кумулативно изиску-
емите условия на закона е пречка на заявителя
да се предостави концесия без търг или конкурс
по реда на отменения ЗК.
При така изложените мотиви
МИНИСТЕРСКИЯТ СЪВЕТ
Р Е Ш И :
1. Отказва да предостави на “Св. св. Кон-
стантин и Елена холдинг” АД—Варна, конце-
сия по § 4, ал. 1 от преходните и заключителни-
те разпоредби на Закона за концесиите върху
част от крайбрежната плажна ивица—морски
плаж “Сахара-I”, община Варна, област Варна.
2. Решението се обнародва в “Държавен
вестник”.
3. Решението подлежи на обжалване пред
Комисията за защита на конкуренцията в
10-дневен срок от обнародването му в “Държа-
вен вестник”.
Министър-председател:
Сергей Станишев
Главен секретар на Министерския съвет:
Севдалин Мавров
29230
РЕШЕНИЕ № 389
ОТ 7 ЮНИ 2007 Г.
за отказ за предоставяне на “Св. св. Констан-
тин и Елена холдинг”—АД, Варна, на конце-
сия по § 4, ал. 1 от преходните и заключител-
ните разпоредби на Закона за концесиите
(обн., ДВ, бр. 36 от 2006 г.; изм. и доп., бр. 53,
65 и 105 от 2006 г. и бр. 41 от 2007 г.) върху част
от крайбрежната плажна ивица—морски плаж
“Сахара-II”, община Варна, област Варна
На основание § 4, ал. 1 от преходните и зак-
лючителните разпоредби на Закона за конце-
сиите Министерският съвет обсъди изложени-
те в доклада на министъра на регионалното
развитие и благоустройството и в становища-
та по чл. 58, ал. 5 от Устройствения правилник
на Министерския съвет и на неговата адми-
нистрация твърдения и доводи и констатира
следното:
I. По редовността на заявлението:
Като подадено в срока по § 4, ал. 1 от пре-
ходните и заключителните разпоредби на За-
кона за концесиите (ПЗР на ЗК) заявлението на
“Св. св. Константин и Елена холдинг”—АД, е
допустимо и следва да бъде разгледано по съ-
щество.
II. По основателността на заявлението:
Разгледано по същество, заявлението е не-
основателно и следва да се отхвърли.
Съгласно § 4, ал. 1 от ПЗР на ЗК в случаите
по § 17а от преходните и заключителните раз-
поредби на Закона за приватизация и следпри-
ватизационен контрол (ПЗР на ЗПСПК) минис-
търът на регионалното развитие и благоустройс-
твото внася предложение за предоставяне на
концесия без търг или конкурс по реда на отме-
нения Закон за концесиите на търговско дру-
жество, което след приватизацията му, но не
по-късно от 30 септември 2003 г., е подало заяв-
ление за получаване на концесия пред държа-
вен орган.
За да е приложима разпоредбата на § 4, ал. 1
от ПЗР на ЗК в случаите по § 5б ЗППДОП,
следва да се докаже, че е налице хипотеза,
при която:
1. Държавно предприятие по смисъла на § 1
от допълнителните разпоредби на отменения
Закон за преобразуване и приватизация на дър-
жавни и общински предприятия (ДР на
ЗППДОП), което към 4 август 1997 г. (датата
на влизане в сила на § 5б от ДР на ЗППДОП)
има приватизирани акции по реда на глава осма
от ЗППДОП или придобито акционерно или
дялово участие по реда на чл. 18 от същия закон
или по § 1 от допълнителната разпоредба на
Закона за кооперациите.
2. Към датата на приватизацията държавно-
то предприятие е имало права на ползване вър-
ху обект, подлежащ на концесиониране.
3. Към 30 юни 2003 г. съответният министър
не е направил предложение за предоставяне на
концесия без търг или конкурс.
4. До 30 юни 2004 г. предприятието е заяви-
ло желанието си да получи концесия без търг
или конкурс пред Министерския съвет или пред
друг държавен орган.
Изброените условия трябва да са налице
кумулативно и тяхното наличие като предпос-
тавка за предоставяне на концесията по реда на
отменения ЗК се определя от тълкуването на
§ 4, ал. 1 от ПЗР на ЗК, тъй като:
—§ 4, ал. 1 от ПЗР на ЗК е приложим само “в
случаите по § 17а от ПЗР на ЗПСПК”;
—§ 17а от ПЗР на ЗПСПК е приложим “в
случаите, когато държавно предприятие е има-
ло правата по § 5а и 5б от отменения Закон за