Държавен вестник, бр. 53, 2020 г., стр. 4

СТР.  4	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  53
чл. 4, ал. 1 и чл. 19, ал. 2 от Конституцията. 
Поддържа се, че с оспорената разпоредба се 
въвежда солидарният принцип за уеднаквяване 
цената на водата – най-важният принцип на 
социалната държава. По този начин се осигу-
рява достъпът на всички български граждани 
до водата, която е общонационален неделим 
природен ресурс и необходима на всички като 
основна жизнена потребност. Подчертава се, 
че принципът на солидарността способства 
за намаляване на проблема със социалната 
поносимост и не позволява противопоставяне 
на различните потребители на територията на 
страната. Поддържа се, че съществуващата за-
конодателна уредба, включително оспорената, 
осигурява справедливо определяне цените на 
В и К услугите на територията на страната, 
а възприетият от законодателя подход не е 
социално неоправдан и небалансиран, защото 
отчита обществения интерес и правата на 
потребителите.
Българската асоциация по водите изразява 
становище, според което липсва противоречие 
между оспорената разпоредба и чл. 19, ал. 2 
от Конституцията. Поддържа, че въвеждането 
на единна цена на В и К услугата на обосо-
бена територия гарантира равнопоставеност 
между отделните потребители, обслужвани 
от един В и К оператор, както и изпълне-
нието на Рамковата директива за водите за 
предоставяне на всички граждани на достъп 
до питейно водоснабдяване чрез солидарност 
между потребителите на една обособена 
територия. Наред с това се гарантира проз­
рачност при определяне и прилагане на це-
ните и изпълнението на бизнес плановете на  
В и К операторите. 
Висшият адвокатски съвет и Българската 
търговско-промишлена палата в становищата 
си изразяват съгласие с искането. Те подкре-
пят изложените в него твърдения за вътрешна 
противоречивост на оспорената разпоредба 
на чл. 14, ал. 2 ЗРВиКУ и липсата на съгла-
суваност с принципите за ценообразуване на  
В и К услугата по чл. 13 от същия закон, 
което обосновава нейната противоконститу-
ционност поради противоречие с принципа на 
правовата държава – чл. 4, ал. 1 от Консти-
туцията. Считат, че като установява с чл. 14, 
ал. 2 ЗРВиКУ единна цена на обособени 
територии за посочените услуги, законода-
телят създава неравенство в третирането на 
потребителите на В и К услуги, което не е 
основано на икономическа необходимост или 
други фактически изисквания. Според тях така 
установеният механизъм на определянето на 
цената на предоставените услуги накърнява 
потребителските права и интереси, като не 
предвижда диференциран механизъм за оп-
ределяне на цената на ползваните услуги с 
оглед особеностите на района. Приложението 
на оспорваната уредба нарушавало баланса 
на интересите между доставчиците на услуги 
и потребителите им, както и между самите 
потребители – основание да бъде обявена за 
противоконституционна.
Сдружение „Българска национална асо-
циация „Активни потребители“ също под-
крепя съображенията на омбудсмана за 
противоконституционност поради проти-
воречие на оспорената разпоредба с чл. 19, 
ал. 2 от Конституцията. Според сдружението 
справедливото заплащане за ползване на  
В и К услугите изисква цените на тези услуги 
да бъдат определяни съобразно начина на 
доставка на водата – гравитачно, помпажно 
или смесено, от една страна, и от друга – съ-
образно действително вложените разходи за 
предоставяне на В и К услугите. Този подход 
би осигурил защитата и непротивопоставянето 
на интересите на потребителите. Сдружението 
обаче счита, че при произнасяне по основа-
телността на искането следва да се съобрази 
и обстоятелството, че чл. 14, ал. 2 ЗРВиКУ 
възпроизвежда уредба на определяне на цените 
на В и К услугите, идентична с посочената 
в чл. 198л, ал. 1 и 2 от Закона за водите, 
който се явява основополагащ акт относно 
собствеността и управлението на водите като 
национален природен ресурс и собствеността 
на водностопанските системи и съоръжения. 
Изразява се и становището, че приложението 
на принципа за формиране на цената, уреден 
в чл. 14, ал. 2 ЗРВиКУ, е възможно, „като се 
мине през ефекта на спестяване разходите 
на съответния оператор в условията на ок-
рупняване на дейността“ и формиране на 
ясна държавна стратегия за подпомагане на 
най-бедните и уязвими групи от населението.
Комисията за защита на потребителите не 
представя становище по същество на искането 
на омбудсмана, като сочи, че произнасянето 
по този въпрос излиза извън предоставените є 
от Закона за защита на потребителите (ЗЗП) 
правомощия.
Конституционният съд, след като обсъди до-
водите и съображенията, изложени в искането, 
и становищата на заинтересованите страни, 
за да се произнесе, взе предвид следното:
Относно твърдяното противоречие с чл. 4, 
ал. 1 от Конституцията
Според чл. 14, ал. 2 ЗРВиКУ оператори-
те са задължени да прилагат принципа на 
единна цена на водоснабдителните и кана-
лизационните услуги (В и К услуги) за всяка 
обособена територия. Омбудсманът счита, 
че въвеждането на този принцип е в проти-
воречие с установеното в чл. 13, ал. 1, т. 4 
ЗРВиКУ правило, което задължава КЕВР 
при изпълнение на правомощията си за регу-
лиране на В и К услуги да се ръководи и от