Държавен вестник, бр. 4, 2002 г., стр. 70

С Т Р .  70
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  4
НАРЕДБА № 50
от 28 декември 2001 г.
за работното време на ръководния и изпълни-
телския персонал, зает с осигуряване на пре-
возите на пътници и товари в железопътния
транспорт
Раздел I
Общи разпоредби
Чл. 1. (1) Тази наредба урежда специфични-
те въпроси за работното време и почивките на
ръководния и изпълнителския персонал, зает с
осигуряване на превозите на пътници и товари
в железопътния транспорт, които не са уредени
в Кодекса на труда и подзаконовите норматив-
ни актове по неговото прилагане или с оглед
спецификата в дейността на железопътния тран-
спорт се налага да бъдат уредени различно от
общото трудово законодателство.
(2) Наредбата се прилага от работодатели-
те, които по смисъла на наредбата са Нацио-
налната компания “Железопътна инфраструк-
тура” и железопътните превозвачи.
(3) Разпоредбите на наредбата не се прила-
гат за работното време на придружителите на
спални и кушет-вагони и на хладилни компози-
ции, което се урежда по друг ред.
Чл. 2. В зависимост от характера и условия-
та на работата работодателите прилагат:
1. работно време с нормална продължител-
ност, която е 8 часа през деня и 7 часа през нощта;
2. намалено работно време;
3. непълно работно време;
4. ненормиран работен ден;
5. работа на смени с нормална продължи-
телност на работното време;
6. работа на смени с продължителност на ра-
ботното време над нормалната, установена в т. 1,
или повеска (при обслужване на влак или вози-
ло—с променливо начало и различна продължи-
телност на работното време), при които се прила-
га сумирано изчисляване на работното време;
7. работен ден, разделен на две или три части;
8. работно време с променливи граници;
9. работа под формата на дежурство;
10. задължение за работника или служителя
да бъде на разположение на работодателя в
място, уговорено между работника или служи-
теля и работодателя.
Чл. 3. (1) За работно време се счита и:
1. времето за предпътен и предсменен меди-
цински преглед;
2. времето за инструктаж преди работа и за
доклад и анализ след работа;
3. времето за придвижване от мястото на
явяване за работа до работното място или до
влака или возилото и обратно, ако след завър-
шване на работата работникът или служителят
трябва да се върне в мястото на явяване;
4. времето за приемане и предаване на влака
или возилото, съоръженията и дежурството;
5. времето за пътуване без служба;
6. времето за провеждане на служебни съ-
вещания или други подобни мероприятия със
задължителен характер, определени от рабо-
тодателите;
7. времето за периодично медицинско пре-
освидетелстване, което се удостоверява с доку-
мент, издаден от медицинските органи, извър-
шили медицинското преосвидетелстване;
8. времето за психологическо преосвидетел-
стване, което се удостоверява с документ, изда-
ден от специализираните органи, извършили
психологическото преосвидетелстване.
(2) Продължителността на работното време
по смисъла на ал. 1 се определя от работодателя.
Раздел II
Разпределение и изчисляване на работното
време
Чл. 4. Разпределението на работното време
се установява в правилниците за вътрешния
трудов ред на Националната компания “Желе-
зопътна инфраструктура” и железопътните
превозвачи.
Чл. 5. Работодателите утвърждават списъ-
ци на длъжностите, за които може да се устано-
вява работно време с променливи граници по
условията на чл. 139, ал. 2 от Кодекса на труда
и чл. 5 от Наредбата за работното време, по-
чивките и отпуските (ДВ, бр. 6 от 1987 г.).
Чл. 6. (1) За някои работници и служители
поради особения характер на работата им рабо-
тодателите установяват ненормиран работен ден
по условията на чл. 139, ал. 4 от Кодекса на труда.
(2) Списъкът на длъжностите на работници-
те и служителите по ал. 1 се утвърждава и изме-
ня от работодателя, ако не е уговорено друго в
колективния трудов договор.
Чл. 7. Работодателите изготвят списъци на
длъжностите и работните места, за които е ус-
тановено и се прилага намалено работно време
съгласно действащото законодателство.
Чл. 8. (1) Работен ден (смяна), разделен(а) на
части, се установява за работници и служители,
работата на които не се извършва непрекъснато
и позволява предварително определяне на броя
и продължителността на прекъсванията.
(2) Прекъсванията на работния ден и на
смяната, без времето за хранене, могат да бъ-
дат най-много две, а продължителността на
всяко прекъсване, с изключение на прекъсва-
нето за хранене, не може да бъде по-малка от
един час. Когато времето за хранене е не по-
малко от един час, то се счита за прекъсване.
Броят и продължителността на прекъсвания-
та се установяват предварително в графика за
работното време. Работодателите утвържда-
ват списък на работните места и длъжности-
те, на които се осигурява време за хранене
през работно време съгласно чл. 151, ал. 3 от
Кодекса на труда.
(3) Времето на прекъсването не се счита за
работно време.