Държавен вестник, бр. 76, 2002 г., стр. 4

С Т Р .  4
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  76
ПРЕЗИДЕНТ
НА РЕПУБЛИКАТА
УКАЗ № 276
На основание чл. 101, ал. 1 от Конституция-
та на Република България
П О С Т А Н О В Я В А М :
Връщам за ново обсъждане в Народното
събрание Закона за опазване на околната сре-
да, приет от ХХХIX Народно събрание на
23 юли 2002 г.
Издаден в София на 2 август 2002 г.
Президент на републиката: Георги Първанов
Подпечатан с държавния печат.
Министър на правосъдието: Антон Станков
МОТИВИ
за връщане за ново обсъждане на Закона
за опазване на околната среда
Уважаеми дами и господа народни пред-
ставители,
Оправдана е особената чувствителност на
българските граждани към проблемите на окол-
ната среда. Опазването на чистотата на възду-
ха, почвите и водите засяга пряко живота и здра-
вето както на всички нас, така и на бъдещите
поколения. Ето защо очакванията за новия За-
кон за опазване на околната среда бяха, че той
ще е следващата стъпка във възходящото раз-
витие на българското екологично законодател-
ство. Този закон следва не само да запази, но и
да доразвие стандартите в опазването на окол-
ната среда, да създаде такъв правен режим, кой-
то в още по-висока степен да гарантира основно-
то право на гражданите на благоприятна и здра-
вословна околна среда. В съответствие с чл. 15 и
55 от Конституцията на Република България за-
дължение на държавата е да осигури благопри-
ятна и здравословната околна среда.
За съжаление някои разпоредби на новопри-
етия закон не отговарят на обществените очак-
вания за ново, по-високо ниво на защита на окол-
ната среда. Поради това и на основание чл. 101,
ал. 1 от Конституцията на Република България
оспорвам чл. 20; чл. 81, ал. 1, т. 2; чл. 85, ал. 3;
чл. 93, ал. 2; § 10, ал. 2 и 3 от преходните и заклю-
чителните разпоредби и връщам закона за ново
обсъждане в Народното събрание.
Конкретните ми мотиви са:
1. Първата ми група съображения за връща-
не на закона за ново обсъждане е свързана с
предоставянето на информация за околната
среда.
1.1. Новият закон променя принципа за пре-
доставяне на информация за околната среда.
Ако досега държавните и общинските органи
бяха задължени да предоставят служебно така-
ва информация на цялото общество, с новия
закон тези органи ще са длъжни да я предоста-
вят само при поискване от конкретни лица. По
този начин задължението на държавата да дър-
жи гражданите постоянно информирани за об-
стоятелства, които имат значение за техния
живот и здраве, се прехвърля върху инициати-
вата на отделния гражданин. Не е достатъчно
да се гарантира възможността на един или друг
гражданин да получи информация, необходимо
е държавата да осигури цялото общество да бъде
постоянно осведомявано за състоянието на
околната среда. В противен случай правото на
информация по чл. 41, разгледано в контекста
на чл. 55 от Конституцията на Република Бъл-
гария, ще бъде ограничено.
Въведеното с чл. 31 от закона задължение за
националните обществени медии да разпро-
страняват информация за опазването и управ-
лението на околната среда не е достатъчно и
има само формален характер. То не може реал-
но да осигури предоставянето на необходимата
осведоменост на гражданите, без да е допълне-
но със задължение за държавните органи слу-
жебно да предоставят съответната информация
на медиите. Националните обществени радио-
и телевизионни оператори са само средството
за информиране на общество, а задължението
за информиране на обществото за състоянието
на околната среда следва да е възложено на ор-
ганите, които я събират и обработват. Законът
трябва да гарантира, че българските граждани
ще бъдат ежедневно осведомявани от компе-
тентните държавни органи за условията, в кои-
то работят и живеят.
В противен случай ще са налице предпостав-
ки за създаването на информационни затъмне-
ния по жизненоважни въпроси. Достатъчно е
да си припомним случая с Чернобил.
1.2. Настоявам още веднъж да се обсъди не-
обходимостта от запазването на въведените с
чл. 20 ограничения за отказ до достъп на ин-
формация за околната среда. Предвидените из-
ключения по мое мнение надхвърлят консти-
туционната рамка по чл. 41, ал. 2 от Конститу-
цията на Република България, която определя
границите за ограничаване на правото на ин-
формация. Доколкото информацията за окол-
ната среда е предпоставка и гаранция за пра-
вото на живот на гражданите, не бива да до-
пускаме тя да бъде третирана в законодател-
ството нито като държавна, нито като служеб-
на тайна.
2. Втората ми група мотиви е свързана със
законовата уредба за извършването на еколо-
гична оценка и оценка на въздействие на окол-
ната среда (ОВОС), която не съответства на-
пълно на предвидените в чл. 15 задължения на
държавата за опазване и възпроизводство на
околната среда, както и основното право на
гражданите на благоприятна и здравословна
околна среда според чл. 55 от Конституцията
на Република България.