Държавен вестник, бр. 106, 2006 г., стр. 84

С Т Р .  84
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  106
Раздел VI
Банков и търговски портфейл
Определение за банков и търговски портфейл
Чл. 12. (1) За изчисляване на капиталовите
изисквания за кредитен и пазарен риск банката
разграничава всичките си позиции между търгов-
ски и банков портфейл.
(2) Банковият портфейл обхваща балансовите
и задбалансовите позиции, които не са квалифи-
цирани като позиции в търговски портфейл.
(3) Банката използва системи за оценка и уп-
равление на риска, произтичащ от промени в лих-
вените проценти и тяхното влияние върху дейност-
та в банковия портфейл.
(4) Търговският портфейл обхваща позициите
във финансови инструменти и стоки, които бан-
ката държи с намерение за търгуване или за хе-
джиране на други елементи в търговския порт-
фейл. Не се включват в търговския портфейл
инструменти и стоки, които не могат да бъдат
хеджирани или възможността на банката да тър-
гува с тях е ограничена от договорни условия.
(5) Позиции с намерение за търгуване са пози-
циите на банката във финансови инструменти и
стоки, които се държат за краткосрочна препро-
дажба или реализиране на печалба от разликите
между техните продажни и покупни цени, възник-
ващи от действителните или очакваните краткос-
рочни ценови разлики на пазара. Тези позиции
обхващат собствени позиции на банката, позиции,
произтичащи от обслужване на клиенти и поддър-
жане на пазара (market making).
Намерение за търгуване
Чл. 13. Позициите или подпортфейлите, дър-
жани с намерение за търгуване, трябва да отгова-
рят на следните условия:
1. налице е ясно документирана стратегия за
търгуване на съответните позиции или подпорт-
фейли, включваща очаквания период на държане
и одобрена от компетентния орган за управление
на банката;
2. налице са ясно определени правила и проце-
дури за активно управление на тези позиции, кои-
то регламентират, че:
а) позициите са създадени чрез звеното за тър-
гуване (trading desk);
б) са определени лимити за отделните позиции,
които се наблюдават за уместност;
в) дилърите не са ограничени да създават или
управляват позициите в рамките на лимитите и
одобрената стратегия;
г) позициите се отчитат пред компетентните
органи за управление на банката като неразделна
част от процеса по управление на риска в банката;
д) позициите се наблюдават постоянно съоб-
разно източниците на пазарна информация, като
се оценява търгуемостта или възможността за хе-
джиране на позицията и присъщите є рискове,
включително оценяване качеството и наличност-
та на пазарни данни за оценъчния процес, равни-
щето на пазарния оборот и размера на търгувани-
те позиции на пазара;
3. налице са ясно определени правила и проце-
дури за наблюдение на позициите в съответствие
със стратегията за търгуване на банката, включи-
телно наблюдение на оборота на отделните пози-
ции в търговския портфейл.
Системи и механизми
Чл. 14. Банката установява и поддържа подхо-
дящи системи и механизми, осигуряващи досто-
верни и надеждни оценки, свързани с търговския
портфейл. Системите и механизмите включват
най-малко:
1. документирани правила и процедури за оце-
нъчния процес, включващи ясно определени отго-
ворности в различните области при определянето
на оценките, източниците на пазарна информация
и прегледа на тяхната уместност, честотата на
независимото оценяване, избрания час за заклю-
чителните цени, процедурите за коригиране на
оценките, процедурите за месечно и извънредно
потвърждение;
2. ясно определени и независими отчетни връз-
ки между звеното, отговорно за оценъчния про-
цес, и съответното лице от компетентния орган за
управление на банката.
Метод на пазарната оценка
Чл. 15. (1) Методът на пазарната оценка е оце-
няване поне веднъж дневно на позициите по лесно
достъпни заключителни цени от независим източ-
ник, като борсови цени или цени от системи за
пазарна информация, котировки от независими
брокери с добра репутация.
(2) При метода на пазарна оценка се използва
по-консервативният от курсовете “купува” и “про-
дава”, освен ако банката не е значителен за паза-
ра участник (market maker) за съответния финан-
сов инструмент или стока, който може да затвори
позицията си по средната пазарна цена.
Оценяване по модел
Чл. 16. (1) Когато не е възможно пазарно оце-
няване, банката използва модел за оценка на пози-
циите и подпортфейлите си. Оценяване по модел е
всяко оценяване, което се сравнява спрямо стой-
ности за сравнителна оценка (бенчмарк) екстра-
полира или изчислява по друг начин от пазарни
данни.
(2) Оценяването по модел следва да отговаря
на следните изисквания:
1. компетентният орган за управление на бан-
ката е запознат с елементите от търговския порт-
фейл, предмет на оценяване по модел, и разбира
степента на несигурност, която моделът поражда
при отчитането на риска и доходността;
2. входящите пазарни данни съответстват, ко-
гато е възможно, на пазарните цени, като умест-
ността на пазарните данни и използваните пара-
метри са предмет на периодична проверка;
3. използват се, когато са налични, общоприе-
ти от пазара оценъчни методологии за съответния
вид финансов инструмент или стока;
4. когато моделът е разработен от самата бан-
ка, той следва да се основава на уместни допуска-
ния, които са потвърдени от подходящо квалифи-
цирани лица, несвързани с процеса на разработва-
не. Моделът следва да е разработен и одобрен не-
зависимо от звеното, сключващо сделките, да е
предмет на независима проверка, включваща ут-
върждаване на числените методи, допусканията и
програмното изпълнение;