Държавен вестник, бр. 28, 2002 г., стр. 87

Б Р О Й  28
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  87
Член 1
Държавите страни забраняват търговията с
деца, детската проституция и детската порно-
графия по смисъла на този протокол.
Член 2
За целите на този протокол:
а) търговия с деца означава всяко действие
или дейност, при което дете се прехвърля от
лице или група от лица на друго (лице) срещу
възнаграждение или друга облага;
б) детска проституция означава използване-
то на дете в сексуални действия срещу възна-
граждение или друга форма на облага;
в) детска порнография означава всяко пред-
ставяне, с каквито и да било средства, на дете в
действителни или симулативни явни сексуални
дейности или друго излагане на интимни части
на дете с предимно сексуални цели.
Член 3
1. Всяка държава страна гарантира, че като
минимум следните действия и дейности са на-
пълно застъпени (са обект) в наказателното є
право независимо от това, дали нарушенията са
извършени на нейна територия или извън ней-
ните граници от отделен индивид или от орга-
низирана група:
А) по смисъла на търговия с деца, както е
определен в чл. 2:
АА) предлагане, доставяне или приемане с
всякакви средства на дете за целите на:
а) сексуална експлоатация на дете;
б) трансфер на органи на дете с цел облага;
в) участие на дете в принудителен труд;
АБ) неправомерно получаване на съгласие,
като посредник, за осиновяване на дете в нару-
шение на приложимите международноправни
договори за осиновяване;
Б) предлагане, получаване, склоняване или
осигуряване на дете за детска проституция по
смисъла на чл. 2;
В) производство, разпространение, внасяне,
изнасяне, предлагане, продажба или притежа-
ване за горните цели на детска порнография по
смисъла на чл. 2.
2. Съгласно разпоредбите на националното
законодателство на държавата страна същото
се отнася и до опит за извършване на което и да
е от посочените действия, съучастие или учас-
тие в някои от посочените действия.
3. Всяка държава страна счита тези наруше-
ния за наказуеми със съответните наказания,
като взема под внимание тежестта им.
4. Съгласно разпоредбите на национално-
то законодателство всяка държава страна взи-
ма мерки, когато е възможно, за да установи
отговорност на юридическите лица за нару-
шения, установени в ал. 1 на тази член. Съг-
ласно правните принципи на държавата стра-
на такава отговорност за юридическите лица
може да бъде наказателна, гражданска или
административна.
5. Държавите страни предприемат всички
необходими правни и административни мер-
ки, за да гарантират, че всички лица, участва-
щи в осиновяването на дете, действат в съот-
ветствие с приложимите международноправ-
ни договори.
Член 4
1. Всяка държава страна предприема такива
мерки, каквито са необходими, за да има юрис-
дикция по отношение на нарушенията, посоче-
ни в чл. 3, ал. 1, когато нарушенията са извър-
шени на нейна територия или на борда на неин
кораб или въздухоплавателно средство, регист-
рирани в тази държава.
2. Всяка държава страна може да предпри-
еме такива мерки, каквито са необходими, за да
има юрисдикция по отношение на нарушения-
та, посочени в чл. 3, ал. 1, в следните случаи:
а) когато обвиняемият нарушител е гражда-
нин на държавата или е лице с постоянно ме-
стоживеене на нейна територия;
б) когато жертвата е гражданин на държавата.
3. Всяка държава страна предприема такива
мерки, които са необходими, за да има юрис-
дикция по отношение на посочените по-горе
нарушения, когато обвиняемият нарушител е
на нейна територия и тя не го/я екстрадира в
друга държава страна на основание, че наруше-
нието е извършено от неин гражданин.
4. Този протокол не изключва наказателна
юрисдикция в съответствие с вътрешното зако-
нодателство.
Член 5
1. Нарушенията, посочени в чл. 3, ал. 1, се счи-
тат за основание за екстрадиция във всеки дого-
вор за екстрадиция, съществуващ между държа-
ви страни, и се включват като основания за екс-
традиция във всеки договор за екстрадиция, склю-
чен впоследствие между тях, в съответствие с
условията, установени в тези договори.
2. Ако държава страна, която извършва екс-
традицията при условие за съществуване на
договор, получи искане за екстрадиция от друга
държава страна, с която тя няма договор за
екстрадиция, тя може да счита този протокол
за юридическо основание за екстрадиция по
отношение на такива нарушения. Екстрадици-
ята се извършва съгласно условията, предвиде-
ни в законодателството на замолената страна.
3. Държави страни, които не поставят екс-
традицията под условие за съществуване на до-
говор, признават тези обвинения за основания
за екстрадиция между тях съгласно условията,
предвидени в законодателството на замолена-
та държава.
4. Такива нарушения за целите на екстради-
цията между държавите страни ще се считат за
извършени не само на мястото, на което са ста-
нали, но и на териториите на държавите, от
които е поискано да установят своя юрисдик-
ция в съответствие с чл. 4.