Държавен вестник, бр. 102, 2010 г., стр. 20

СТР.  20	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  102
осъществявани по законов ред. Следователно 
преструктурирането, извършвано на законово 
равнище, не противоречи на Конституцията, 
щом тя е установила законовото уреждане, 
а то винаги обхваща и възможност за зако­
нова целесъобразност. Тази целесъобразност 
обхваща и необходимите реални реформи в 
държавните структури, наложителни в хода на 
общественото развитие. Регламентацията на 
държавните органи показва, че Конституцията 
не е затворена, а открита за законодателни 
промени в тях. Не е изключена промяна, 
включително вътрешно преструктуриране в 
рамките на Конституцията, и това е относимо 
и към компонентите на мандатността, щом 
тя е установена със закон.
Съображенията, изложени в искането 
на народните представители, свързани с 
предположения за евентуални нарушения, 
не могат да бъдат основания за изключване 
възможността за предсрочно прекратяване на 
мандата на създадени законово въз основа на 
конституционна разпоредба държавни органи. 
Самата Конституция е предоставила компе­
тентност на текущия законодател да прецени 
в рамките на конституционната допустимост 
как да уреди мандата, в частност и неговото 
предсрочно прекратяване, като не изключва и 
промените в уредбата. Следователно две поло­
жения са безспорни – предоставена законова 
компетентност и предоставена възможност за 
промени в законовата уредба. Тези положения 
са генерални. Те не могат да бъдат изклю­
чени по отношение на определени въпроси 
и определени органи, щом са в рамките на 
правомощията на законодателя и следват 
основните начала на Конституцията. Това е 
гарантирала Конституцията. Това се отнася и 
до провеждането принципа на мандатността и 
нормативното му отразяване. Противното би 
означавало ограничаване на законодателните 
функции на Народното събрание, пренебрег­
ване принципа на разделение на властите и 
обезсмисля конституционното овластяване на 
закон за уреждане организацията и дейността 
на държавните органи. Предоставянето от 
Конституцията на право на текущия зако­
нодател да създава устройствени закони е 
предоставяне на право и на изменение на тези 
закони. Извършването на промени е средство 
за постигането на определен правомерен 
резултат в интерес на обществото. Това не 
означава нарушаване на организационната 
независимост на органите или нарушаване 
на баланса между властите, а създаване на 
възможност за осигуряване на ефективност в 
осъществяването им и провеждане на реформи.
Промяната в уредба на мандат, установена 
на законово равнище, може да се извърши, 
като се спазват формалните и съдържателни­
те (в съответствие с принципа на правовата 
държава) изисквания, които изключват про­
изволната промяна. Щом не се излиза вън от 
пределите на конституционното овластяване, 
тя е допустима, а въпросът за разумно зако­
нодателно решение е винаги конкретен. 
Във връзка с независимостта на властите 
въпросът за предсрочното прекратяване на 
мандата добива един допълнителен смисъл. 
То е допустимо и като средство за възпиране 
осъществяването на действия вън от правомо­
щията – когато органът започне или извърши 
действия, като излиза вън от предоставените 
му правомощия на мандатен орган. В такава 
ситуация мандатността може да се превърне 
от гарант, защитник на независимостта на 
властите в своя антипод. Чрез прекратява­
нето се осъществява защитата на държавата 
и на обществото и на онези конституционни 
ценности, които се осигуряват от мандата. 
Защото мандатността, както и пълното осъ­
ществяване на мандата не е самоцел. Целта 
е да се осигури надлежно осъществяване на 
функциите на всяка от трите власти и правовия 
демократичен характер на държавата. Незави­
симостта на държавните органи е възможност 
да се вземат от тях самостоятелни решения в 
рамките на определената им по конституцио­
нен ред компетентност. Чрез нея се осигурява 
и балансът между властите. Предположение за 
дисбаланс на отделните власти не биха мог­
ли да оправдаят отричането на принципната 
възможност за законови промени, отнасящи 
се до мандата, защото има достатъчно други 
форми и начини за осигуряване на този баланс, 
които се коренят в народовластието (чл. 1, 
ал. 2 от Конституцията). Щом Конституцията 
е предоставила на закон да определя мандата 
и неговия режим, винаги е възможно те да се 
изменят с изменение на закона. Изменението 
е отговорен държавнически и политически 
избор сред много различни модели и реше­
ния, а изменителният закон следва да бъде 
конституционосъобразен (вж. Решение № 21 
от 1996 г., к.д. № 19 от 1996 г.; Решение № 10 
от 1999 г., к.д. № 36 от 1998 г.). 
Изтичането на мандата на колективния 
орган прекратява мандата на всички члено­
ве на органа. Прекратяването на мандата на 
член на колективния орган (невинаги само 
на персонално основание, вж. за Министер­
ския съвет чл. 111, ал. 1 от Конституцията) 
не води до прекратяване мандата на органа. 
Това ясно се вижда при устройството на 
държавните органи на ротационен и квотен 
принцип. Друг е въпросът как се осъществяват 
правомощията и дали е възможно да се осъ­
ществяват функциите на органа до попълване 
на неговия състав. 
Можем да направим извод, че при всички 
конституционно установени мандати е въз­
можно предсрочно прекратяване (непълен 
мандат) и на основания, които не са изрично 
посочени, но са логична и необходима после­