Държавен вестник, бр. 82, 2005 г., стр. 19

Б Р О Й  82
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  19
4. когато главната напречна греда има от-
стъп или праг, при деленето на отсеци се изпол-
зва еквивалентна плоска преграда;
5. когато главен напречен водонепроницаем
отсек има вътрешна преграда и ИА “МА” уста-
нови, че след всяка предполагаема повреда в
борда на кораба (обхващаща 3 m плюс 3 % от
дължината на кораба или 11 m, или 10 % от
дължината на кораба, в зависимост от това коя
стойност е по-малка) целият отсек няма да бъде
наводнен, може да разреши пропорционално
увеличение на допустимата дължина, която по
принцип се изисква за такъв отсек;
6. в хипотезата по т. 5 обемът на действи-
телната плавучест, възприет за неповредения
борд, не е по-голям от възприетия за повреде-
ния борд;
7. разрешение при условията на т. 5 може да
бъде дадено само при условие, че то няма да
наруши изпълнението на чл. 28—30.
(2) Изискванията по отношение на нови
кораби от класове B, C и D са:
1. главна напречна преграда може да има
праг, при условие че отговаря на едно от след-
ните условия:
а) общата дължина на двата отсека, разделе-
ни от преградата, не превишава 90 % от предел-
ната дължина на наводняване или два пъти до-
пустимата дължина, а за кораби с коефициент
на делене, равен на 1, общата дължина на двата
отсека не превишава допустимата дължина;
б) предвижда се допълнително делене на
отсеци в района на прага, с което се осигурява
същото ниво на безопасност, както тази, осигу-
рявана от плоска преграда;
в) дължината на отсека, над който се прос-
тира прагът, не превишава допустимата дъл-
жина, съответстваща на пределната линия на
потъване, прекарана на 76 mm под прага;
2. на кораби с дължина 100 m и повече една от
главните напречни прегради назад от форпика
се поставя на разстояние от носовия перпенди-
куляр не по-голямо от допустимата дължина;
3. ако разстоянието между две съседни глав-
ни напречни прегради или техните еквивален-
тни напречни прегради или разстоянието между
напречните равнини, преминаващи през най-
близките стъпаловидни части на преградите, е
по-малко от 3 m плюс 3 % от дължината на
кораба или 11 m, или 10 % от дължината на
кораба, в зависимост от това коя стойност е
по-малка, то само една от тези прегради се при-
ема за съставна част от разделянето на кораба
на отсеци;
4. когато изискваният коефициент на делене
на отсеци е 0,50, общата дължина на кои да са
два съседни отсека не е по-голяма от пределна-
та дължина на наводняване.
Чл. 28. (1) При всякакви експлоатационни
условия се осигурява достатъчна устойчивост
на нови кораби от класове B, C и D и съществу-
ващи кораби клас B в неповредено състояние,
която да дава възможност да издържат на край-
ната степен на наводняване на всеки от главни-
те отсеци с дължина, непревишаваща предел-
ната дължина на наводняване.
(2) Когато два съседни главни отсека са раз-
делени с преграда, която има праг в съответст-
вие с условията по чл. 27, ал. 2, т. 1, буква “а” ,
пълната устойчивост на неповреден кораб тряб-
ва да бъде достатъчна, за да издържи наводня-
ване на тези два отсека.
(3) Когато изискваният коефициент на де-
лене е 0,50, устойчивостта на неповреден ко-
раб трябва да бъде достатъчна, за да издържа
на наводняването на кои да са два съседни
главни отсека.
(4) Устойчивостта по ал. 1 се определя чрез
изчисления в съответствие с чл. 23, 24 и 26, като
се вземат предвид пропорциите и проектните
характеристики на кораба, както и подрежда-
нето и конфигурацията на повредените отсеци.
(5) При изчисленията по ал. 4 се приема, че
корабът е в най-тежки условия на експлоата-
ция по отношение на устойчивостта.
(6) Когато се предвижда изграждането на
палуби, вътрешни обшивки или надлъжни прег-
ради с достатъчна здравина, които са в състоя-
ние значително да ограничат проникването на
вода, това се отчита при изчисленията.
Чл. 29. (1) Устойчивостта, на нови кораби
от класове B, C и D и съществуващи ро-ро път-
нически кораби и пътнически кораби, които не
са ро-ро, построени на или след 29 април 1990 г.,
след повреда и след изравняване, когато такова
е направено, се определя, както следва:
1. кривата на положителното остатъчно из-
правящо рамо има минимален обхват 15° извън
ъгъла на равновесие; този обхват може да бъде
намален до минимум 10° в случаите, когато
площта под кривата на изправящото рамо е
равна на тази, указана в т. 2 и умножена по
отношението 15/обхват, където обхватът е из-
разен в градуси;
2. площта под кривата на изправящото рамо
е поне 0,015 m.rad, измерено от ъгъла на равно-
весие до по-малката от следните стойности:
а) ъгълът, при който се разпространява прог-
ресивното наводняване; или
б) 22° (измерено от изправено положение)
при наводняване на един отсек или 27° (измере-
но от изправено положение) при едновременно
наводняване на два съседни отсека;
3. остатъчно изправящо рамо трябва да се
получи в обхвата на положителна устойчивост,
като се вземе предвид най-големият от следни-
те кренящи моменти:
а) струпване на всички пътници на единия
борд;
б) спускане на всички напълно натоварени
спасителни лодки, спускаеми със спусково ус-
тройство от единия борд;
в) момент, дължащ се на налягането на вя-
търа, изчислен по формулата: