Държавен вестник, бр. 11, 2013 г., стр. 114

СТР.  114	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  11
2. ПРЕДОПЕРАТИВНА БОЛНИЧНА ДОКУМЕНТАЦИЯ – включва попълване на лист за Предоператив-
на анестезиологична консултация (Документ №2) и задължителна предоперативна епикриза – документите се 
оформят съгласно Медицински стандарти „Анестезия и интензивно лечение“ и „Хирургия“.
3. ДОКУМЕНТИРАНЕ НА ЛЕЧЕНИЕТО:
3.1. Документиране на предоперативни дни (в ИЗ и Документ №1, който е неразделна част от ИЗ.).
3.2. Документиране на операцията – изготвяне на оперативен протокол (съобразно Медицински стандарти 
„Хирургия“).
3.3. Документиране на следоперативните дни (в ИЗ и Документ №1, който е неразделна част от ИЗ.).
4. ИЗПИСВАНЕТО/ПРЕВЕЖДАНЕТО КЪМ ДРУГО ЛЕЧЕБНО ЗАВЕДЕНИЕ СЕ ДОКУМЕНТИРА В:
– “История на заболяването“;
– част ІІІ на“Направление за хоспитализация“, бл.МЗ – НЗОК №7;
– епикриза – получава се срещу подпис на пациента (родителя/настойника), отразен в ИЗ.
5. ДЕКЛАРАЦИЯ ЗА ИНФОРМИРАНО СЪГЛАСИЕ (Документ №..........................) – подписва се от паци-
ента (родителя/настойника) и е неразделна част от „История на заболяването“.
ДОКУМЕНТИ №№ 1, 2 И ДЕКЛАРАЦИЯТА ЗА ИНФОРМИРАНО СЪГЛАСИЕ СЕ ПРИКРЕПЯТ КЪМ 
ЛИСТ „ИСТОРИЯ НА ЗАБОЛЯВАНЕТО“.
ДОКУМЕНТ № 4
ИНФОРМАЦИЯ ЗА ПАЦИЕНТА (РОДИТЕЛЯ/НАСТОЙНИКА/ПОПЕЧИТЕЛЯ)
Доброкачествените новообразувания са ограничени от околната тъкан, понякога с капсула. Обикновено 
в началото са малки, но с течение на времето могат да достигнат значителни размери. При нарастване при-
тискат съседни органи, нерви и кръвоносни съдове, с което предизвикват болка, нарушение във функцията, 
податливи са на възпалителни усложнения, наранявания и кръвотечения.
Както във всички други органи, така и в кожата се развиват онкологични новообразувания. Те имат 
тенденция да нарастват. Злокачествените новообразувания могат да проникват в съседни органи като ги 
разрушават, а клетки от тумора могат да се разпространят (метастазират) по кръвните и лимфните съдове в 
други органи.
Онкологичното новообразувание най-често се развива под формата на подутина или незарастваща рана 
(язва). Когато при прегледа има съмнение за него, обикновено се налагат някои изследвания, необходими за 
поставяне на точната диагноза, от която зависи и методът на лечение.
Злокачествените онкологични новообразувания налагат незабавно и радикално хирургично лечение, ко-
гато това е възможно. Злокачественото новообразувание е заболяване, което крие реален риск от разсей-
ки (метастази) в близките лимфни възли, а също и в някои органи, например бели дробове, кости, черен 
дроб и др. Лечението в такъв напреднал етап от болестта е много трудно. Затова оперативната намеса е 
по – сполучлива, когато се прави във възможно най – ранен стадий на болестта. При операцията (под обща 
или локална упойка) се налага да бъде изрязана заедно с тумора и част от съседната здрава тъкан, която 
огражда туморния процес. Полученият дефект след изрязване на тумора може да се коригира чрез пластич-
на операция – или едномоментно или след изчакване на определен период от време. Понякога се прави и 
премахване на близките лимфни възли, засегнати от туморния процес. Понякога се налага и облъчване на 
оперативното поле (преди или след операцията). След оперативната намеса може да се развият козметични и 
функционални нарушения, но обикновено след няколко месеца дефектите се възстановяват до голяма степен 
в зависимост от обема на изрязаната тъкан. След изписването пациентите подлежат на контролен преглед 
или се насочват за провеждане на следоперативно лечение, след което се поемат за наблюдение в диспансера 
за онкологични заболявания по местоживеене. 
Най-важно значение за поставяне на диагнозата има микроскопското изследване на туморната тъкан. За 
целта понякога се изрязва предварително част от тумора, която се изследва микроскопски. Тази манипулация 
се нарича вземане на биопсия.
След получаване на резултата от изследването се определят начинът на лечение и обемът на операцията.
Прогнозата и възможностите за лечение зависят от вида на тумора и степента на неговото разпростране-
ние, което е от особено значение.
Разпространеност на процеса – „стадиране“
Когато е открито (диагностицирано) онкологично новообразувание, е необходимо да се определи дали ту-
морните клетки са се разпространили и в други части на тялото, т.е. да се определи стадият на заболяването, 
което ще позволи ефективно планиране на бъдещото лечение.
За рецидив говорим, когато имаме отново поява на тумор, след като вече е бил лекуван.
Преглед на възможностите за лечение
Целта на лечението е да се унищожат туморните клетки. Възможностите за това са няколко:
– хирургично лечение – „изрязване“ на тумора;
– лъчева терапия – използват се рентгенови или други лъчи с висока енергия за унищожаване на тумор-
ните клетки;
– химиотерапия – използват се медикаменти за убиване на туморните клетки.
Хирургичното лечение е най-често използваното лечение при всички стадии на заболяването. То винаги 
трябва да бъде радикално, т.е., стремежът е да бъдат премахнати всички туморни клетки, защото тези които 
остават след операцията дават начало на развитие на нов тумор.
Туморът „просмуква“ (инфилтрира) в здравата тъкан, като я разрушава и туморните клетки могат да се 
разпространят по лимфните или кръвоносните съдове в други органи, където дават начало на нови тумори. 
Затова е важно туморът да бъде открит още в началото на неговото появяване, за да може хирургичното 
лечение да е ефективно.
Облъчването може да дойде от апарати извън тялото (външна лъчетерапия) или от радиоактивни матери-
али, поставени в тялото (тумора), посредством пластмасови тръбички (вътрешна лъчетерапия).