Държавен вестник, бр. 13, 2008 г., стр. 31

Б Р О Й  13
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  31
Чл. 94. (1) Всеки орган по признаване опре-
деля лице за контакт, което:
1. предоставя на гражданите и лицата за
контакт в другите държави членки необходи-
мата информация, свързана с признаването на
професионални квалификации, включително
относно националните разпоредби за регули-
раните професии и упражняването им, социал-
ното законодателство и етичните норми;
2. съдейства на гражданите за упражняване
на правата им, уредени в този закон, в сътруд-
ничество с останалите органи по признаване и
лица за контакт.
(2) Министърът на образованието и науката
определя национално лице за контакт, което:
1. подпомага гражданите и лицата за кон-
такт в другите държави членки, като им пре-
доставя информация относно лицата за контакт
в Република България по определена професия;
2. събира информация от лицата за кон-
такт по ал. 1 относно броя на запитванията на
граждани и при поискване я предоставя на Ев-
ропейската комисия в срок два месеца от по-
лучаване на молбата за предоставяне на ин-
формация;
3. изготвя проекта на доклад по чл. 93, ал. 1,
т. 4 и го представя на министъра на образова-
нието и науката.
ДОПЪЛНИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
§ 1. По смисъла на този закон:
1. “Регулирана професия” е професионал-
на дейност или съвкупност от професионални
дейности, включена в Списъка на регулира-
ните професии в Република България, която е
от обществена значимост и/или е от същест-
вено значение за живота и здравето на хората
и достъпът до която е подчинен на законови,
подзаконови или административни разпоред-
би относно:
а) притежаването на специфична професио-
нална квалификация, или
б) правоспособност, или
в) членство в професионална организация,
работеща за поддържане на високо равнище в
съответната професионална област, за осъщес-
твяването на което е получила специфично
признаване от държавата.
2. “Професионални квалификации” са ква-
лификациите, удостоверени с доказателства за
професионални квалификации, удостоверения
за правоспособност по смисъла на чл. 25, т. 1,
буква “а” и/или професионален опит.
3. “Доказателства за професионална квали-
фикация” са дипломи, свидетелства и други до-
кументи, които удостоверяват успешно завърш-
ване на професионално обучение, проведено в
по-голямата си част на територията на Европейс-
ката общност, и са издадени от компетентен
орган в държава членка. Доказателства за про-
фесионални квалификации са и доказателства-
та, издадени в трети държави по смисъла на § 3.
4. “Заявител” е лице, което иска признаване
на професионалната му квалификация, получе-
на в друга държава, с цел достъп или упражня-
ване на регулирана професия на територията
на Република България.
5. “Компетентен орган” е всеки орган в дър-
жава членка, оправомощен да взема решения
по издаване или признаване на документи за
професионални квалификации или други доку-
менти за достъп или за упражняване на регули-
рана професия.
6. “Орган по признаване” е органът в Репуб-
лика България, оправомощен да приема заяв-
ления и да взема решения по признаване на
професионални квалификации за упражняване
на регулирана професия.
7. “Регулирано образование и обучение” е
всяко образование и обучение, което е специал-
но насочено към подготовка за упражняване на
определена професия и се състои от един или
няколко курса, които включват провеждането
на изпитателен или практически стаж, когато е
необходимо.
8. “Професионален опит” е времето, през
което заявителят действително и законно е уп-
ражнявал съответната професия в държава
членка.
9. “Стаж за приспособяване” е упражняване-
то на регулираната професия, което се осъщес-
твява под контрола на квалифициран специа-
лист на територията на Република България.
10. “Изпит за признаване на правоспособ-
ност” е проверката на професионалните позна-
ния на заявителя с цел да се оцени способността
му да упражнява регулирана професия на тери-
торията на Република България.
11. “Ръководител на предприятие” е всяко
лице, което упражнява професионална дейност
в предприятие:
а) като ръководител на предприятието или
на клона на предприятието, или
б) като заместник на собственика или на
ръководителя на предприятието, когато тази
длъжност предполага отговорност, еквивалент-
на на отговорността на представлявания соб-
ственик или ръководител, или
в) на ръководна длъжност със задължения с
търговски и/или технически характер и с отго-
ворност за едно или повече подразделения за
предприятието.
12. “Държава членка” е държава—членка на
Европейския съюз, или друга държава—страна
по Споразумението за Европейското икономи-
ческо пространство, и Швейцария.
13.“Държава членка по произход” е държа-
вата членка, в която заявителят е придобил
своята професионална квалификация.
14. “Държава членка по установяване” е
държавата членка, от която идва заявителят и
в която законно е бил установен с цел предоста-
вянето на услуги.