Държавен вестник, бр. 43, 2000 г., стр. 20

С Т Р .  2 0
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й 43
пребиваване или за разрешаване на постоянно
пребиваване към необходимите документи при-
лага и официален документ за този факт, изда-
ден от компетентните органи в държавата, чи-
ето гражданство е загубил.
(2) На лицата по ал. 1, ако не притежават и
друго гражданство, се издават български доку-
менти за самоличност, в които се удостоверява
този факт. 
Чл. 38. В административния акт за налагане
на отказ за продължаване на срока за пребивава-
не в страната на чужденец се определя срок, в
който чужденецът е длъжен да напусне страната.
Чл. 39. (1) На чужденец, на когото е разреше-
но дългосрочно пребиваване, се издават докумен-
ти за самоличност при условията и по реда на
Закона за българските документи за самоличност.
(2) При издаването на български документ
за самоличност службите за административен
контрол на чужденците отразяват в национал-
ните документи за задгранично пътуване на
чужденеца с щемпел или стикер разрешеното
му дългосрочно пребиваване.
Чл. 40. При изгубване, кражба или унищо-
жаване на документ за задгранично пътуване
чужденецът трябва незабавно да се яви в най-
близката служба за административен контрол
на чужденците или в районното полицейско
управление и писмено да ги уведоми за това.
Раздел IV
Напускане на Република България
от чужденци
Чл. 41. Чужденец може да напусне Република
България през ГКПП с редовен документ за зад-
гранично пътуване, с който е влязъл в страната,
или с друг заместващ го документ в рамките на
разрешения му срок за пребиваване, освен в слу-
чаите на наложена забрана по чл. 43 ЗЧРБ.
Чл. 42. (1) Чужденец, чийто документ за зад-
гранично пътуване е изгубен или унищожен или
е с изтекъл срок на валидност, може да напусне
страната след издаване на редовен документ за
задгранично пътуване или на документ за об-
ратно завръщане от дипломатическото или
консулското представителство на страната, чий-
то гражданин е той.
(2) Необходимите документи на лице без граж-
данство за напускане на Република България в
случаите по aл. 1 се издават от дипломатическото
или консулското представителство на страната, в
която лицето постоянно пребивава.
Чл. 43. Дирекция “Консулски отношения” на
Министерството на външните работи издава
документ за обратно завръщане на чужденец,
когато държавата, чийто гражданин е чуждене-
цът, няма дипломатическо или консулско пред-
ставителство в Република България или те отка-
жат да издадат съответния документ. 
Чл. 44. При напускане на Република България
органите за граничен контрол отразяват с щем-
пел в документа за задгранично пътуване на чуж-
денеца ГКПП и датата на излизане от страната.
Чл. 45. Чужденец с разрешено дългосрочно
пребиваване може да напуска страната и да се
завръща в нея без виза само въз основа на поло-
жен щемпел или стикер в документа за задгра-
нично пътуване, в който е отразен срокът зa
пребиваване от службите за административен
контрол на чужденците.
Раздел V
Принудителни административни мерки
Чл. 46. Срокът за напускане на страната от
чужденец, на когото е отнето правото на пребива-
ване или му е отказано продължаване на срока за
пребиваване в Република България, се отразява с
щемпел в документа за задгранично пътуване.
Чл. 47. Чужденец, на когото е отнето правото
на пребиваване на основание чл. 40, ал. 1, т. 2 във
връзка с чл. 10, ал. 1, т. 8 ЗЧРБ и не е напуснал
страната в определения в заповедта срок, прину-
дително се отвежда до границата съгласно запо-
ведта по чл. 41 ЗЧРБ. До извеждането му от стра-
ната чужденецът се настанява в специализирано
лечебно заведение за болнична помощ.
Чл. 48. Чужденец с наложена принудителна
административна мярка по чл. 41 и 42 ЗЧРБ,
когато се извежда от Република България по
въздушен път, се придружава от определени
служители от службите за административен
контрол на чужденците до страната, чийто граж-
данин е, или до страна, която той посочи и в
която има право да влезе.
Чл. 49. (1) Чужденец може да бъде принуди-
телно настанен в специални домове до извеж-
дането му от страната в случаите по чл. 44, ал. 4
ЗЧРБ, като това изрично се посочва в заповед-
та за принудителното му отвеждане до грани-
цата или за експулсиране.
(2) Условията и редът за принудително нас-
таняване и за освобождаване на чужденци от
специалните домове до изпълнение на запове-
дите по чл. 41 и 42 ЗЧРБ се определят от минис-
търа на вътрешните работи.
Чл. 50. (1) Когато незабавното изпълнение
на заповедите по чл. 41 и 42 ЗЧРБ е невъзмож-
но да се осъществи, министърът на вътрешните
работи или упълномощените от него длъжнос-
тни лица издават заповед за ежедневното явя-
ване на чужденеца в полицейската служба по
местопребиваването му.
(2) В заповедта по ал. 1 се посочват същест-
вуващите пречки за незабавното изпълнение на
заповедите по чл. 41 и 42 ЗЧРБ, населеното
място, адресът на пребиваване на чужденеца и
часът, в който той следва да се явява в дежурна-
та част на териториалната полицейска служба
на Министерството на вътрешните работи.
(3) Копие от заповедта по ал. 1 се изпраща в
съответната териториална полицейска служба
за изпълнение.
(4) Явяването на чужденеца в съответната
полицейска служба се отразява в специален
регистър в дежурната част срещу подпис на
чужденеца.
(5) Изпълнението на мярката се прекратява
с отпадането на пречките за извеждане на чуж-
денеца от страната.
Чл. 51. (1) В случаите, когато чужденецът
или организацията, осигурила влизането му, не
разполагат със средства за извеждането на чуж-