Държавен вестник, бр. 59, 2007 г., стр. 22

С Т Р .  22
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  59
Документ, издаден от неграмотно или
незрящо лице
Чл. 189. (1) Частен документ, издаден от
неграмотен, трябва да носи вместо подпис от-
печатък на десния му палец и да бъде припод-
писан от двама свидетели. Ако отпечатъкът на
десния палец не може да бъде сложен, в доку-
мента трябва да се отбележи причината за това,
както и с кой друг пръст е сложен отпечатъкът.
(2) Частен документ, издаден от сляп, но
грамотен, трябва да бъде приподписан от два-
ма свидетели.
Задължение на страната за представяне на
документ
Чл. 190. (1) Всяка страна може да иска от
съда да задължи другата страна да представи
намиращ се у нея документ, като обясни значе-
нието му за спора.
(2) Непредставянето на документа се преце-
нява съгласно чл. 161.
Основания за отказ от представяне
Чл. 191. (1) Представянето на документ
може да бъде отказано, когато:
1. съдържанието на документа се отнася до
обстоятелства от личния или семейния живот
на страната;
2. това би довело до опозоряване или до на-
казателно преследване на страната или на ней-
ни близки по смисъла на чл. 166.
(2) Когато основанията по ал. 1 засягат час-
ти от документа, страната може да бъде задъл-
жена да представи заверено от нея извлечение
от документа.
Задължение на трето лице да представи
документ
Чл. 192. (1) Всяка страна може да иска с
писмена молба от съда да задължи неучаства-
що в делото лице да представи намиращ се у
него документ.
(2) Препис от молбата се изпраща на трето-
то лице, като му се определя срок за представя-
не на документа.
(3) Третото лице, което неоснователно не
представи искания документ, освен отговорност-
та по чл. 87, носи отговорност и пред страната
за причинените є вреди.
Оспорване на истинността на документ
Чл. 193. (1) Заинтересованата страна може
да оспори истинността на документ най-късно
с отговора на съдопроизводственото действие,
с което той е представен. Когато документът е
представен в съдебно заседание, оспорването
може да бъде направено най-късно до края на
заседанието.
(2) Съдът постановява да се извърши про-
верка на истинността на документа, ако друга-
та страна заяви, че желае да се ползва от него.
(3) Тежестта за доказване неистинността
на документа пада върху страната, която го
оспорва. Когато се оспорва истинността на
частен документ, който не носи подписа на
страната, която го оспорва, тежестта за до-
казване истинността пада върху страната,
която го е представила.
Проверка на документ
Чл. 194. (1) Съдът извършва проверката чрез
сравняване с други безспорни документи, чрез
разпит на свидетели или чрез вещи лица.
(2) След проверката съдът с определение
признава или че оспорването не е доказано, или
че документът е неистински. В последния слу-
чай той го изключва от доказателствата, като
го изпраща на прокурора заедно със своето
определение.
(3) Съдът може да се произнесе по оспорва-
нето на документа и с решението по делото. В
този случай документът заедно с препис от ре-
шението се изпраща на прокурора.
Раздел V
Вещи лица
Назначаване на вещо лице
Чл. 195. (1)  Вещо лице се назначава по ис-
кане на страната или служебно, когато за изяс-
няване на някои възникнали по делото въпроси
са необходими специални знания из областта
на науката, изкуството, занаятите и други.
(2) Съдът може да назначи и повече вещи
лица, когато това се налага с оглед на обстоя-
телствата по делото.
Отстраняване на вещо лице
Чл. 196. (1) Разпоредбите на чл. 22, ал. 1 се
прилагат съответно и за вещите лица.
(2) Всяка от страните може да иска отстра-
няване на вещото лице, ако е налице някое от
основанията по ал. 1.
(3) Вещото лице е длъжно незабавно да съ-
общи на съда всички обстоятелства, които мо-
гат да бъдат основание за отстраняване. То е
длъжно да вземе отношение по твърденията в
молбата за отстраняването му.
(4) Съдът се произнася с определение по
искането за отстраняване на вещото лице.
Възлагане на експертиза
Чл. 197. (1) В определението, с което съ-
дът назначава вещото лице, се посочват: пред-
метът и задачата на експертизата; материа-
лите, които се предоставят на вещото лице,
името, образованието и специалността на ве-
щото лице.
(2) Съдът дава на вещото лице подходящ срок
за изготвяне на заключението. Вещото лице
уведомява съда, когато не може да изготви зак-
лючението в определения срок, и посочва ка-
къв срок му е необходим.
Освобождаване на вещото лице
Чл. 198. Назначеното вещо лице се освобож-
дава от възложената му задача, когато не може
да я изпълни поради липса на квалификация,
болест или друга обективна причина, при усло-
вията на чл. 166 или когато не е изготвило сво-
евременно заключението.