Държавен вестник, бр. 16, 2025 г., стр. 21

БРОЙ  16	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  21   
Още повече че проверката за процесуална 
законосъобразност на акта правно-логически 
предхожда тази за съобразност с материалния 
закон. При осъществяване на предварителната 
проверка за спазване на административноп­
роизводствените правила решението не е 
опорочено, а тази констатация е достатъчна 
за оставянето му в сила. Предвид отсъствието 
на други проверими съждения с материално­
правно съдържание, обхватът на касационната 
проверка е изчерпан.
в. За пълнота на изложението трябва да се 
отбележи, че въпросът дали противоречие с 
обективен (физичен) закон би довело до ни­
щожност на административния акт е поставен 
на неправилна основа и по тази причина не 
е дължим хипотетичен отговор.
Материалноправен порок с тежестта да 
обуслови нищожност се преценява по уста­
новени и отдавна прилагани в теорията и 
съдебната практика типизирани критерии: 
когато актът е издаден при пълна липса на 
условията, визирани в хипотезата на ма­
териалноправната норма, лишен е изцяло 
от законово основание или акт със същото 
съдържание не може да бъде издаден въз 
основа на действащото право от нито един 
орган. Тоест колизията на акта с дължимото 
следва от противоречие с основни начала на 
правото или конкретни правила, които са 
част от правния ред. 
Значимостта на т.нар. обективен закон за 
целите на проверката се опосредява, „пречуп­
ва“ през призмата на уредено от законодател­
ството правило. Позитивното право не му е 
придало ролята на самостоятелен критерий, 
чието незачитане изначално да породи точно 
определени последици, респ. по подразбиране 
да обуслови тежестта на порока, засягащ акта.
III. Искането на Р. С. за отправяне на 
преюдициално запитване до Съда на Евро­
пейския съюз по въпроса дали чл. 195, ал. 1 
АПК противоречи на Решение С-289/2021 г. 
на СЕС е неоснователно.
1. Българският съд прави запитване до 
СЕС, когато тълкуването на разпоредба от 
правото на Европейския съюз или тълкуването 
и валидността на акт на органите на Евро­
пейския съюз е от значение за правилното 
решаване на делото – чл. 628 ГПК във връзка 
с чл. 144 АПК.
2. а. Предмет на изследване в касацион­
ното производство е законосъобразността на 
решението на първата инстанция и чрез него 
косвено на атакуваните разпоредби от Наред­
бата. Поставеният от касатора въпрос е вън 
от този предмет и се отнася до приложението 
на чл. 195, ал. 1 АПК по повод последиците 
от постановяването на решение за отмяна на 
подзаконовия нормативен акт.
б. Проблемът би се поставил в производ­
ство, по което трябва да се индивидуализира 
моментът, от който подзаконовият акт се 
счита за отменен, в частност – дали съдебната 
отмяна има обратно действие към датата на 
влизане в сила на акта. Затова и разрешението 
му следва да се търси от съда, разглеждащ 
дело, в който моментът на произвеждане 
на действие на отмяната на подзаконовия 
акт е правно значим, т.е. при спор относно 
правоотношение, регулирано от отменена 
разпоредба, а не при решаването на въпроса 
за законосъобразността на самите разпоредби. 
Само на посоченото и достатъчно основание 
искането следва да бъде отхвърлено. 
IV. 1. Изложеното мотивира оставянето 
в сила на обжалваното решение – чл. 221, 
ал. 2, изр. 1, предл. 1 АПК, и отхвърлянето 
на искането за отправяне на преюдициално 
запитване до СЕС.
2. а. Неоснователността на всяка от жалбите 
е отрицателна предпоставка (по аргумент от 
чл. 143, ал. 1 АПК) на заявеното от касато­
рите право на разноски в това производство 
и съответно те не подлежат на присъждане.
б. Разноски за адвокатско възнаграждение 
ще бъдат присъдени на основание чл. 38, 
ал. 2 във връзка с ал. 1, т. 3 от Закона за 
адвокатурата в полза на адв. Славчев в раз­
мера по чл. 8, ал. 3 от Наредба № 1 от 2004 г. 
за минималните размери на адвокатските 
възнаграждения. Становището на представ­
ляваните от него ответници Порязови е за 
неоснователност на оспорването на минис­
търа. Позиция за поддържане на жалбите на 
другите двама касатори не е изразена, което 
дава основание да се заключи, че решението 
по настоящото дело не е неблагоприятно, 
за да бъде отречено правото на адвоката да 
получи възнаграждение за осъщественото 
безплатно процесуално представителство.
Воден от горното, Върховният администра­
тивен съд, петчленен състав на II колегия,
Р Е Ш И :
Оставя в сила Решение № 7276 от 3.07.2023 г. 
на Върховния административен съд, трич­
ленен състав на II отделение, по адм. дело 
№ 746/2021 г.
Отхвърля искането на Р. И. С. за отпра­
вяне на преюдициално запитване до Съда на 
Европейския съюз. 
Осъжда Министерството на енергетиката 
да заплати на адвокат А. В. Славчев от Ад­
вокатската колегия – Пловдив, адвокатско 
възнаграждение за касационната инстанция 
в размер на 1000 (хиляда) лв. на основание 
чл. 38, ал. 2 във връзка с ал. 1, т. 3 от Закона 
за адвокатурата.
Решението е окончателно.
И.ф. председател: 
Георги Чолаков
906