Държавен вестник, бр. 102, 2015 г., стр. 148

СТР.  148	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  102
средство, или на което временно е отнето 
свидетелството за управление на моторното 
превозно средство. Изречение първо не се 
прилага, когато превозното средство е учебно 
и е управлявано от кандидат за придобиване 
на правоспособност за управление на моторно 
превозно средство по време на обучението 
му по реда на наредбата по чл. 152, ал. 1, т. 3 
от Закона за движението по пътищата и при 
провеждането на изпита за придобиване на 
правоспособността по реда на наредбата по 
чл. 152, ал. 1, т. 4 от Закона за движението 
по пътищата.
Уреждане на отношенията между застрахо­
вателя по имуществена застраховка на увре­
деното лице и Гаранционния фонд
Чл. 501. (1) Когато застрахователното съби­
тие е настъпило на територията на Република 
България, застрахователят по имуществена 
застраховка, който е встъпил в правата на 
застрахования срещу виновния водач, който 
е управлявал моторно превозно средство, за 
което няма сключена задължителна застра­
ховка „Гражданска отговорност“ на авто­
мобилистите, няма право на вземане срещу 
Гаранционния фонд по чл. 518.
(2) Когато застрахователното събитие е 
настъпило извън територията на Републи­
ка България, български застраховател по 
имуществена застраховка, който е встъпил 
в правата на застрахования срещу виновния 
водач, който е управлявал моторно превозно 
средство, за което няма сключена задължи­
телна застраховка „Гражданска отговорност“ 
на автомобилистите, може да упражни пра­
вата си срещу институцията, натоварена да 
извършва гаранционни плащания, аналогична 
на Гаранционния фонд по чл. 518, в държавата 
членка, където е възникнало застраховател­
ното събитие, ако законодателството на тази 
държава допуска тази възможност.
(3) Когато застрахователното събитие е 
настъпило извън територията на Република 
България, чужд застраховател по имущест­
вена застраховка, който е встъпил в правата 
на застрахования срещу виновния водач, 
който е управлявал моторно превозно сред­
ство, за което няма сключена задължителна 
застраховка „Гражданска отговорност“ на 
автомобилистите, може да упражни правата 
си срещу Гаранционния фонд по чл. 518, ако 
законодателството на държавата членка, къ­
дето е възникнало застрахователното събитие, 
допуска такава възможност.
Удостоверение за предходни застрахователни 
събития
Чл. 502. (1) Лице, което е сключвало 
задължителна застраховка „Гражданска от­
говорност“ на автомобилистите, има право 
по всяко време да получи от застрахователя, 
при който е бил сключен застрахователният 
договор, удостоверение за претенциите за 
обезщетения за вреди, причинени във връзка 
с притежаването или използването на мотор­
ното превозно средство, за което договорът е 
бил сключен, или за липсата на такива пре­
тенции – за период от 5 години преди датата 
на подаване на искането. 
(2) Застрахователят е длъжен да издаде 
удостоверението в 15-дневен срок от подаване 
на искането. Удостоверението се издава на 
български език и срещу заплащане на раз­
умните разноски за това.
(3) Удостоверението от застрахователя 
задължително съдържа следната инфор­
мация: наименование на застрахователя; 
ЕГН/ЕИК или ЕИК по БУЛСТАТ на за­
страхования; имена/наименование на за­
страхования; данни на моторното превозно 
средство – регистрационен номер, номер на 
рама; номер на застрахователната полица; 
срок на покритие по застрахователната по­
лица; дата на причиняване на събитие и дата 
на изплащане на обезщетението; заявените 
в срока на договора щети и наличието на 
все още действителен резерв по неуреде­
ните от тях; ако резервът по предявени и 
неплатени щети не е освободен в рамките 
на три години от неговото образуване, без 
по него да са платени застрахователни обез­
щетения, застрахователят следва да издаде 
удостоверение за това обстоятелство. 
Представители за уреждане на претенции
Чл. 503. (1) Застраховател, който е получил 
или иска да получи лиценз за застраховане 
по застраховка „Гражданска отговорност“ на 
автомобилистите, е длъжен да назначи пред­
ставител за уреждане на претенциите по този 
клас застраховка във всички държави членки 
освен в държавата членка по седалището си. 
Назначаването на представител по изречение 
първо не представлява откриване на клон и 
не се смята за представителство или уста­
новяване на застрахователя в съответната 
държава членка.
(2) Представител за уреждане на претен­
ции по ал. 1 за една държава членка може 
да е физическо лице, което пребивава, или 
юридическо лице, което има седалище в тази 
държава членка. Физическите лица, които 
пряко се занимават с уреждането на претен­
ции, трябва да владеят свободно официалния 
език на съответната държава членка. 
(3) Представителят за уреждане на пре­
тенции може да работи за повече от един 
застраховател. 
(4) Представителят за уреждане на претен­
ции отговаря за разглеждането и уреждането 
на претенции на увредените лица, пребива­
ващи в държавата членка, където е назначен 
представителят, когато: