Държавен вестник, бр. 59, 2018 г., стр. 20

СТР.  20	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  59
Чл. 22. Членовете на съвета, консултантите 
и експертите нямат право да разпространяват 
информация и данни, станали им известни 
при или по повод на участието им в работата 
на съвета.
Чл. 23. (1) Удостоверението по чл. 14, ал. 1 
от Наредбата се издава по образец, утвърден 
от изпълнителния директор на центъра. 
(2) Удостоверението по ал. 1 или мо-
тивираният отказ да бъде признато висше 
образование се подписват от изпълнителния 
директор на центъра или от упълномощено 
от него длъжностно лице. В отказа може да 
се включи препоръка за възможните мерки, 
които лицето да предприеме, за да получи 
признаване на по-късен етап, включително 
полагане на допълнителните изпити.
Чл. 24. Изпълнителният директор на цен-
търа утвърждава със заповед образци на за-
явления в случаите по чл. 14а, ал. 2 и чл. 14б 
от Наредбата.
Чл. 25. В случаите по чл. 14в от Наредбата 
издаденото удостоверение се обезсилва със за-
повед на изпълнителния директор на центъра.
Раздел IV
Признаване на образователна и научна степен 
„доктор“ и научна степен „доктор на науките“, 
придобити в чуждестранни висши училища 
и научни организации
Чл. 26. (1) Процедурата по признаване на 
образователна и научна степен „доктор“ и/или 
научна степен „доктор на науките“, придоби-
ти в чуждестранни висши училища и научни 
организации, се извършва за улесняване на 
достъпа до пазара на труда, както и за други 
цели, когато заявителят има правен интерес, 
при условията и реда, предвидени в настоя- 
щия раздел и в съответствие с нормативните 
актове и международните договори, по които 
Република България е страна.
(2) Признаването на придобита в чужбина 
степен, съответстваща на образователната и 
научна степен „доктор“ или на научната степен 
„доктор на науките“, е официално писмено 
потвърждение на стойността на дипломата 
или на друг аналогичен документ, издаден 
от образователна или научна институция, 
призната от компетентен държавен орган за 
част от системата на светското висше обра-
зование и научноизследователската дейност 
на съответната държава.
Чл. 27. Право на признаване на придоби-
та в чужбина научна степен имат български 
граждани, чужденци и лица със статут на 
бежанци, които са се обучавали във висши 
училища или научни организации, създадени 
и функциониращи по законоустановения ред в 
страната, в която е придобита научната степен.
Чл. 28. Придобита в чужбина степен, съот-
ветстваща на образователната и научна степен 
„доктор“ или на научната степен „доктор на 
науките“, се удостоверява с диплома или с друг 
аналогичен документ, издаден от образователна 
или научна институция, призната от компетен-
тен държавен орган за част от системата на 
светското висше образование и научноизсле-
дователската дейност на съответната държава.
Чл. 29. (1) Лицата, желаещи признаване, 
подават писмено заявление, към което при-
лагат следните документи:
1. оригинал и копие на дипломата за научна 
степен или на друг аналогичен документ, изда-
ден от образователна или научна институция;
2. дисертацията и автореферата (на хартиен 
и електронен носител), в случай че присъж-
дането на степента изисква такива;
3. други документи, имащи отношение към 
признаването, ако притежават такива;
4. документ, удостоверяващ промяната в 
имената на заявителя, ако има такава.
(2) При подаване на заявлението лично 
заявителят представя за сверяване на данните 
лична карта или друг национален документ 
за самоличност (за чужди граждани). В 
случаите, когато заявлението се подава от 
упълномощено лице, то представя пълно-
мощно от заявителя. 
(3) Документите по ал. 1, т. 1 и 3, издадени 
извън страните – членки на Европейския съюз, 
и страните по Конвенцията за признаване на 
квалификациите, отнасящи се до висшето 
образование в Европейския регион, трябва 
да отговарят на изискванията на съответни-
те разпоредби на двустранни международни 
договори, по които Република България е 
страна, или на Конвенцията за премахване на 
изискването за легализация на чуждестран-
ните публични актове, а при липса на такива 
разпоредби – да са преминали процедура по 
общия ред за легализациите, преводите и 
заверките на документи и други книжа. 
(4) Документите по ал. 1, т. 1 и 3, издадени 
в страните – членки на Европейския съюз, 
и в страните по Конвенцията за признаване 
на квалификациите, отнасящи се до висшето 
образование в Европейския регион, трябва 
да бъдат придружени с превод на български 
език от лице, извършващо преводи по реда на 
глава трета от Правилника за легализациите, 
заверките и преводите на документи и други 
книжа, утвърден с Постановление № 184 на 
Министерския съвет от 1958 г. (обн., ДВ, бр. 73 
от 1958 г.; изм. и доп., бр. 10 от 1964 г., бр. 77 
от 1976 г., бр. 96 от 1982 г., бр. 77 от 1983 г., 
бр. 103 от 1990 г. и бр. 95 от 2017 г.). 
(5) Документът, удостоверяващ промяната 
в имената на заявителя по ал. 1, т. 4, предста-
вен на чужд език, трябва да бъде придружен 
с превод на български език.
(6) Подаването на документите по ал. 1 
се осъществява лично от заявителя или чрез