Държавен вестник, бр. 8, 2016 г., стр. 73

БРОЙ  8	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  73  
	
	
       Фиг. 7 	
	
	
        Фиг. 8
4. с главни и/или струйни вентилатори, дюза Сакардо и шахта за отвеждане на замърсения 
въздух (фиг. 9). 
Фиг. 9
Чл. 248. (1) Струйни вентилатори се монти-
рат за създаване на надлъжен въздушен поток 
по протежение на пътния тунел. Тази система е 
подходяща за къси пътни тунели с двупосочно 
движение и за пътни тунели с еднопосочно дви-
жение с дължина до 3 km (фиг. 5б).
(2) Тунелите се делят на вентилационни 
участъци от разположени на групи струйни вен-
тилатори. При оразмеряването се спазват след-
ните указания:
1. дебитът на вентилаторите в групите да се 
регулира в зависимост от буталния ефект на 
транспортните средства и транспортния поток 
(т. 5.6 на приложение № 10);
2. изпускателният и смукателният отвор на 
вентилаторите в две съседни серии вентилатори 
да са на разстояние, по-голямо от 25 m;
3. площта на изпускателните отвори на вен-
тилаторите в една серия да е равна на 30 – 50 % 
от напречното сечение на зоната на движение 
на превозните средства;
4. площта на напречното сечение на смука-
телния отвор на вентилатора да е по-голяма от 
тази на изпускателния отвор, така че скоростта 
на засмуквания поток да е по-малка от 10 m/s.
(3) Вентилацията се регулира чрез промяна 
на броя на действащите вентилатори.
(4) Профилът на пътния тунел оказва влия-
ние върху позиционирането на струйните вен-
тилатори. В пътни тунели с кръгъл или дъгов 
(сводов) профил вентилаторите се монтират в 
зоната на свода. При пътни тунели с право- 
ъгълни профили може да е необходима допъл-
нителна конструктивна височина за монтиране 
на вентилаторите. Когато това не е възможно, 
вентилаторите се поставят в ниши в стените 
или тавана, но с известна загуба на ефектив-
ност на вентилацията, особено ако се поставят 
в ъглите. Вентилаторите се позиционират на 
проектно разстояние от знаци, табели и друго 
фиксирано оборудване.
Чл. 249. По-дългите пътни тунели (фиг. 6, 8 
и 9) може да се разделят на две или повече 
вентилационно обособени секции с изходящи 
и входящи шахти. Поддържат се две надлъжни 
въздушни течения от входа и изхода към мяс-
тото на изсмукване. Надлъжна вентилация с 
изсмукване на вредностите в средата на тунела 
е подходяща предимно за пътни тунели с дву-
посочно движение. Смукателната вентилатор-
на уредба трябва да се оразмери с достатъчно 
голяма мощност, тъй като за изравняване на 
надлъжните въздушни течения не могат да се 
използват допълнителни струйни вентилатори.
Чл. 250. При нормални вентилационни усло-
вия в максимално възможна степен се използ-
ва естествената надлъжна вентилация, като за 
кратки периоди се увеличава нейният капаци-
тет с включване на допълнителни вентилатори.
Чл. 251. 
Полунапречната 
вентилационна 
система включва въздухопровод по протеже-
ние на пътния тунел, по който се доставя чист 
въздух (фиг. 10 – нагнетателна схема) или се 
отвежда замърсеният въздух (фиг. 11 – смука-
телна схема). Каналът може да е разположен 
над, под или странично на зоната за движение 
на превозните средства. През пространството за 
трафик се осъществява надлъжен поток, който 
изнася/доставя въздуха или през порталите, или 
през една или повече шахти.
Чл. 252. Полунапречните системи са ефек-
тивни за пътни тунели с еднопосочно движение 
и с ограничен обем двупосочен трафик. Могат 
да понесат и промени в сечението на тунела, 
например кръгла централна част и правоъгълна 
входна и изходна секция.
Чл. 253. (1) При нагнетателната схема 
(фиг. 10) замърсеният въздух излиза от тунела 
навън в атмосферата през порталите. Разпре-
делението на замърсители е относително рав-
номерно в целия тунел, при условие че подава-
нето на чист въздух по протежение на тунела е 
пропорционално на емисията на вредностите, 
отделяни на съответното място по дължината 
на тунела. Това се постига чрез регулиране го-
лемината на отворите за чист въздух към път-
ното пространство.