Държавен вестник, бр. 51, 2016 г., стр. 31

БРОЙ  51	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  31  
при избора им на лечебно заведение, като 
конкретизират обема на тяхното право на 
здравно осигуряване. 
в. Критериите и редът следователно са 
част от здравното осигуряване и подлежат на 
определяне със закон. Възлагайки уреждането 
на материята на парламента, Конституцията 
дава гаранциите на законодателния процес за 
съдържанието на уредбата и определя реда 
на защита. Прехвърлянето на Министерския 
съвет на установената от учредителната власт 
компетентност на Народното събрание, обрат­
но на приетото в решението, противоречи на 
чл. 52, ал. 1 от Конституцията относно вида 
на посочения там нормативен акт. 
На конституционен контрол следва да се 
подложи и самата идея за избор на изпълни­
тели на здравни услуги, дори ако критериите 
за избора бяха установени в закон. 
2. Несъответствие с чл. 19, ал. 1 от Кон­
ституцията. 
a. Според него икономиката на Република 
България се основава на свободната стопанска 
инициатива. Думата „основава“ етимологиче­
ски произлиза от „основа“ и означава основно 
начало, принцип, и той е на икономическата 
свобода. Дейността на стопанските субекти 
се регулира от икономическите закони, а не 
от държавата. 
Основата предполага съществуването и на 
нещо извън себе си, което в случая е държав­
ната регулация на икономическите отношения. 
Въпросът е за съотношението между двете, 
т. е. кога регулацията е приложима и какви 
са нейните методи.
б. Тя е приложима само когато е необходима 
за осъществяването на друга конституционна 
ценност (например опазването и възпроизвод­
ството на околната среда – чл. 15; правото на 
труд – чл. 16; правото на изключителна дър­
жавна собственост – чл. 18; защитата срещу 
монополизма и нелоялната конкуренция и 
защитата на потребителя – чл. 19, ал. 2, предл. 
2, 3 и 4; особената закрила на земята – чл. 21, 
и др., както и винаги в хипотезите на чл. 57, 
ал. 2 и 3 от Конституцията).
Методите на регулацията трябва да съот­
ветстват на принципа на свободната стопанска 
инициатива. Регулацията следва да зачита 
свободата на стопанските субекти, затова 
поначало е на икономически ползи и/или 
вреди (хоризонтална), а не на ограничения или 
отричане на права (вертикална регулация). 
в. Срещу регулацията в случая не стои 
конституционно защитена цел. 
Обратно на приетото с решението, разпо­
редбата не защитава здравето на гражданина, 
защото не разширява, а ограничава възмож­
ността му на избор на лечебно заведение, 
в което да може да се лекува за сметка на 
здравното осигуряване. Вместо да принадлежи 
на него (хоризонтална регулация), изборът е 
предоставен на държавата (вертикална регу­
лация на лечебните заведения).
Не е такава цел, нито се постига с оспо­
рената разпоредба защитата на имуществото 
на задължителното здравно осигуряване. 
Имуществото зависи от броя на платимите 
от него необходими хоспитализации, и то на 
територията на цялата страна, а не от броя 
на техните изпълнители. Конституционосъ­
образна негова защита може да става чрез 
контрола от държавата по чл. 52, ал. 5 от 
Конституцията над ненужните хоспитализа­
ционни дни или фиктивните хоспитализации, 
не чрез ограничаване на броя на техните 
изпълнители.
Не е такава цел, най-сетне, териториалното 
разпределение на лечебните заведения. При 
това, според разпоредбата, то се извършва на 
основата на административен акт – НЗК, и 
чрез ограничаване на договорната свобода, 
т. е. по метода на вертикалната регулация.
3. Противоречие с чл. 19, ал. 2 от Консти­
туцията.
а. Конституционният съд вече е отбелязвал 
(Решение № 5 по к. д. № 5 от 2002 г.; Решение 
№ 2 по к. д. № 2 от 2004 г.), че еднаквостта 
на правните условия, които по чл. 19, ал. 2, 
предл. 1 от Конституцията се дължат на сто­
панските субекти, се отнася до определена 
по еднакви признаци група такива субекти. 
Всички изпълнители на медицински услуги 
имат разрешение за дейност по чл. 46, ал. 1 
ЗЛЗ, затова при осъществяването на дейността 
си трябва да са равнопоставени. 
б. Като изключва за част от тях възмож­
ността да сключват договори с РЗОК, оспо­
рената разпоредба създава нееднакви правни 
условия за дейност на правно еднакви стопан­
ски субекти и с това влиза в противоречие с 
посочената конституционна норма.
в. Ограничаването на изпълнителите на 
медицински услуги противоречи също и на 
изискването на чл. 19, ал. 2, предл. последно 
от Конституцията законът да защитава потре­
бителя. В интерес на ползвателя на здравната 
услуга е да има по-голям, а не по-малък избор 
от изпълнители на медицински услуги.
По тези съображения разпоредбата на 
чл. 34а ЗЛЗ следваше да се обяви за проти­
воконституционна.
По оспорването на чл. 37а ЗЛЗ
Първите 7 алинеи на чл. 37а ЗЛЗ са ад­
министративнопроизводствени. Те уреждат 
процедура за нови лечебни заведения за бол­
нична помощ пред националната комисия 
за изработване на НЗК преди издаването на 
разрешение за осъществяване на лечебната им 
дейност. Материалноправна е разпоредбата на 
чл. 37а, ал. 8 ЗЛЗ. Според нея при становище 
на комисията, че съществуващият брой легла