Държавен вестник, бр. 65, 2011 г., стр. 25

БРОЙ  65	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  25  
необходимост от повторно аерозаснемане на 
част от обекта и необходимост от декласифи­
кация декласификацията се извършва отново.
(2) След отстраняване на констатираните 
отклонения от изискванията за качество 
изпълнителят предава материалите на въз­
ложителя по реда на чл. 35.
Чл. 37. След приемане на аерозаснема­
нето възложителят предава в Агенцията по 
геодезия, картография и кадастър копие от 
обяснителната записка, протокола за приемане 
на материалите и ключа на аерозаснемането 
за съхранение в Геокартфонда.
Г л а в а  с е д м а
ДИСТАНЦИОННИ МЕТОДИ ЗА СКАНИ­
РАНЕ И ИНТЕРПРЕТИРАНЕ НА ЗЕМНАТА 
ПОВЪРХНОСТ
Чл. 38. Дистанционните методи за скани­
ране и интерпретиране на земната повърх­
ност се основават на сурови цифрови данни, 
получени от електромагнитни записи или 
спътникови изображения (снимки).
Чл. 39. Геометричните, радиометричните 
и спектралните характеристики на използва­
ните изображения трябва да съответстват на 
изискванията за точност на крайния продукт 
и целите на използването им – получаване на 
необходимата геометрична и интерпретативна 
информация.
Чл. 40. При получаване на данни от въз­
душно лазерно сканиране, въздушно радарно 
сканиране и други чрез регистриране на елек­
тромагнитни записи на борда на въздухопла­
вателното средство се прилагат изискванията 
за съгласуване, посочени в наредбата.
Чл. 41. (1) За придобиване и използване на 
спътникови изображения няма ограничителен 
режим независимо от източника, начина на 
доставянето им и техните параметри.
(2) Специална процедура за планиране, 
изпълнение, контролиране, декласификация 
и приемане на спътниковите изображения 
не е необходима.
ДОПЪЛНИТЕЛНА РАЗПОРЕДБА
§ 1. По смисъла на тази наредба: 
1. „Аеротриангулация“ е метод, при който 
се осъществява връзката между терена и из­
ображението чрез построяване на простран­
ствен модел на обекта за аерозаснемане и 
ориентирането му в геодезическата система 
с помощта на опорни точки на терена (гео­
дезическа основа).
2. „Всмукателна (изравнителна, притис­
кателна) плоча“ – към нея чрез вакуум се 
прилепва аерофилмът в момента на експо­
нацията; дефинира фокалната равнина на 
аналоговата аерокамера.
3. „Вътрешно ориентиране“ е процесът за 
определяне на елементите фокусно разстояние, 
образни координати x, y на главната точка 
на аероснимката и дисторзията на обектива 
на аерокамерата.
4. „Външно ориентиране“ е процесът за 
определяне на трите линейни елемента – прос­
транствените координати на проекционния 
център (X, Y, Z), и трите ъглови елемен­
та – превъртане, надлъжен наклон, напречен 
наклон (κ, φ, ω) около пространствените 
координатни оси.
5. „Главна точка на аероснимката“ е 
точката, в която главният снимачен лъч 
(перпендикулярен на равнината на снимка­
та) на аерокамерата пробожда равнината на 
снимката.
6. „Гранична зона“ е територия с дълбо­
чина 30 км, която на сухоземната граница се 
определя от линията на държавната граница, 
а на морската и речната граница – от брега, 
и в която Главна дирекция „Гранична поли­
ция“ осъществява правомощията си по охрана 
на държавната граница и граничен контрол 
съгласно чл. 84 от Правилника за прилагане 
на Закона за Министерство на вътрешните 
работи (ППЗМВР);
7. „Данни за теренни точки GCP (Ground 
Control Points)“ са изисквания към данни за 
определените опорни точки на терена.
8. „Декласификация на материалите от 
аерозаснемането“ е дейността по заличаване 
или легендиране на обекти от значение за 
националната сигурност и отбраната на Ре­
публика България, което води до премахване 
на класификацията на информацията по сми­
съла на чл. 36 от Правилника за прилагане 
на Закона за защита на класифицираната 
информация и при условията на чл. 50, ал. 2 
от същия правилник.
9. „Денситометричен контрол на аерофил­
ма“ и „сенситометрична експонация“ е после­
дователност от измервания за определяне на 
фотографските характеристики на аерофилма 
(воала, почерняване (плътност) и коефициента 
на контрастност и др.) във връзка с оценката 
на неговото качество.
10. „Дължина на ивицата от аероснимки“ 
е разстоянието между главните точки на 
първата и последната аероснимка в ивицата.
11. „Зададена летателна височина“ е височи­
ната на летене над терена съгласно заданието 
за аерозаснемане, определена предварително 
или зависи от зададения размер на пиксела 
върху терена (GSD). Когато в някоя ивица 
превишението между най-ниската и най ви­
соката точка от местността е по-голямо от 
1/5 от определената височината на летене 
над терена, ивицата се разделя на секции и 
се заснема от различни височини на летене 
над терена.
12. „Затвор на аерокамерата“ – контролира 
продължителността на експонацията, с което 
регулира количеството светлина, преминава­