Държавен вестник, бр. 107, 2025 г., стр. 170

СТР.  170	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  107
Производството е по реда на чл. 208 и сл. от 
Административнопроцесуалния кодекс (АПК).
Образувано е по касационна жалба от 
Сдружение на общинските болници в Репуб­
лика България (СОББ) с ЕИК 176307088 
и със седалище и адрес на управление в 
гр. Чирпан, [улица], против Решение № 13226 
от 5.12.2024 г., постановено по адм. дело № 6212 
по описа на Върховния административен съд 
за 2024 година.
С обжалваното решение, в производство 
по реда на чл. 185 и сл. АПК, е отхвърлено 
като неоснователно оспорването от СОББ на 
чл. 10, ал. 2, чл. 11, ал. 1 и 2 от Правилника 
за устройството и организацията на работа 
на органите на медицинската експертиза и 
на регионалните картотеки на медицински­
те експертизи, приет с Постановление № 47 
от 13.03.2024 г. на Министерския съвет за 
изменение и допълнение на Правилника за 
устройството и организацията на работа на 
органите на медицинската експертиза и на 
регионалните картотеки на медицинските екс­
пертизи и § 42, ал. 1 от преходните и заключи­
телните разпоредби (ПЗР) към Постановление 
№ 47 от 13.03.2024 г. на Министерския съвет 
за изменение и допълнение на Правилника 
за устройството и организацията на работа 
на органите на медицинската експертиза и 
на регионалните картотеки на медицинските 
експертизи, обн. в ДВ, бр. 23 от 19.03.2024 г. 
Наред с това жалбоподателят е осъден да за­
плати в полза на ответния административен 
орган сумата от 100 лв., представляваща раз­
носки за първоинстанцонното производство.
Касационният жалбоподател обжалва пър­
воинстанционното решение като неправилно, 
навеждайки всички касационни основания по 
чл. 209, т. 3 АПК – нарушение на материал­
ния закон, съществено нарушение на съдо­
производствените правила и необоснованост. 
Иска отмяната му с произтичащите от това 
правни последици. Претендира разноски за 
две инстанции.
Ответникът – Министерският съвет на 
Република България (МС), с адрес – София, 
[улица], оспорва касационната жалба като 
неоснователна в писмен отговор, представен 
в срока по чл. 213а, ал. 4 АПК. Претендира 
юрисконсултско възнаграждение за настоящо­
то производство. Прави възражение за преко­
мерност на претендираното от касационния 
жалбоподател адвокатско възнаграждение.
Ответникът – министърът на здравеопаз­
ването, с адрес в София, пл. Света Неделя 
№ 5, оспорва касационната жалба като не­
основателна в писмен отговор от 6.02.2025 г. 
Прави възражение за прекомерност на пре­
тендираното от касационния жалбоподател 
адвокатско възнаграждение.
Участващият по делото представител на 
Върховната касационна прокуратура дава 
заключение за неоснователност на касацион­
ната жалба и за правилност на обжалваното 
решение.
Върховният административен съд, петчле­
нен състав, преценява касационната жалба 
като допустима – подадена е в срока по 
чл. 211, ал. 1 АПК от надлежна страна, за 
която решението е неблагоприятно.
След като обсъди доводите на страните и 
извърши касационна проверка на обжалвания 
съдебен акт на основанията по чл. 218, ал. 1 
и 2 АПК, Върховният административен съд в 
настоящия петчленен състав преценява каса­
ционната жалба като частично основателна. 
Съображенията за този извод са следните:
Първоинстанционното производство е об­
разувано по жалба на СОББ против чл. 10, 
ал. 2, чл. 11, ал. 1 и 2 от Правилника за 
устройството и организацията на работа на 
органите на медицинската експертиза и на 
регионалните картотеки на медицинските 
експертизи (ПУОРОМЕРКМЕ/Правилника), 
в редакцията им, приета с Постановление 
№ 47 от 13.03.2024 г. на МС за изменение и 
допълнение на Правилника за устройството 
и организацията на работа на органите на 
медицинската експертиза и на регионалните 
картотеки на медицинските експертизи, обн. 
в ДВ, бр. 23 от 19.03.2024 г., както и против 
§ 42, ал. 1 от ПЗР към Постановление № 47 
от 13.03.2024 г. на МС за изменение и допъл­
нение на Правилника, обн. в ДВ, бр. 23 от 
19.03.2024 г. Искането на жалбоподателя е за 
прогласяване на разпоредбите за нищожни, 
евентуално – за установяване на тяхната 
незаконосъобразност, като противоречащи 
на нормативни актове от по-висока степен – 
чл. 5, ал. 1 и 4, чл. 19, ал. 1, чл. 48, ал. 3, 4 и 
5 от Конституцията на Република България, 
чл. 15, ал. 1 от Закона за нормативните актове 
(ЗНА), чл. 113, ал. 3 и чл. 136 от Кодекса на 
труда (КТ), чл. 1, ал. 3 и чл. 3, ал. 1 и 3 от 
Закона за ограничаване на административното 
регулиране и административния контрол върху 
стопанската дейност (ЗОАРАКСД), чл. 5, § 2 от 
Хартата на основните права на Европейския 
съюз (ХОПЕС), чл. 2, § 1 от Европейската со­
циална харта (ревизирина), ратифицирана със 
закон, приета от 38-ото Народно събрание на 
29.03.2000 г., обн. в ДВ, бр. 30 от 11.04.2000 г., 
чл. 7, буква „d“ от Международния пакт за 
икономически, социални и културни права, 
ратифициран с Указ № 1199 на Президиума