Държавен вестник, бр. 66, 2024 г., стр. 78

СТР.  78	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  66
на прокуратурата – обвинителната, уредена 
в чл. 127 от Конституцията. Така както ос­
новна конституционна задача на съда е да 
правораздава, на прокуратурата е да „следи 
за спазване на законността“. Не се премахва 
фигурата на главния прокурор като консти­
туционно предвиден орган, уреден наравно 
с Върховния касационен съд и Върховния 
административен съд (Решение № 3 от 2015 г. 
по к.д № 13/2015 г.), а само се прецизират и 
редуцират неговите правомощия. 
Поради изложеното считаме за неиздържана 
връзката на измененията с приведените от 
мнозинството съдии аргументи за промяна 
във формата на държавно управление и твър­
дяното навлизане от Народното събрание в 
запазените компетенции по смисъла на чл. 158, 
т. 3 от Конституцията.
II. Относно промените в чл. 84, т. 16, 
чл. 129, чл. 130, чл. 130a, чл. 130б, чл. 130в 
и чл. 133 от Конституцията
Подкрепяме изводите, че разпоредбите на 
чл. 129, ал. 1, 2, 4, 5 и 6 и на чл. 130, ал. 1, 
ал. 2, изр. 2 и 3, ал. 5 и 6, чл. 130а, ал. 1, 3 и 
4, ал. 5, изр. второ, ал. 6 и 7, чл. 130б, ал. 1, 
ал. 2, т. 1 – 11 и 13 и на ал. 3, т. 1 – 11 и 13, 
ал. 4, изр. първо, ал. 5 и 6, чл. 130в, т. 1 и 
чл. 133, въведени с § 4, 14, 15, 16, 17, 18 и 
20 на Закона за изменение и допълнение на 
Конституцията, не противоречат на Кон­
ституцията, но не сме съгласни с извода за 
противоконституционност на разпоредбите на 
чл. 84, т. 16, чл. 129, ал. 3, чл. 130, ал. 2, изр. 
първо, ал. 3, чл. 130а, ал. 2, ал. 5, изр. първо 
и трето, чл. 130б, ал. 2, т. 12, ал. 3, т. 12, ал. 4, 
изр. второ, т. 2, 3 и 4 от Конституцията. 
Не споделяме разбирането, че разпоредбите 
на чл. 129, ал. 3 и чл. 130, ал. 3 от Консти­
туцията са противоконституционни, защото 
отнемат правомощия на президента. Целта 
на тези разпоредби е да обособят механизъм 
за разрешаване на ситуации, при които пре­
зидентът не изпълни своите конституционни 
задължения в срок, с който механизъм на 
конституционно ниво се гарантира нормалното 
функциониране на държавните институции.
Въведените с параграф 14 и 15 изменения 
трябва да се разглеждат във функционалната 
си зависимост от параграф 16. 
С предложената промяна, въведена с па­
раграф 16, на мястото на колегиите на пред­
ходния Висш съдебен съвет по отменената 
уредба, се предвижда създаването на два 
съвета – Висш съдебен съвет (ВСС) и Висш 
прокурорски съвет (ВПС).
Идеята за позициониране на ВСС като 
кадрови и административен орган само за 
съдиите, респективно обособяването на кад­
рови и административен орган ВПС само 
за прокурорите и следователите, е логичен 
завършек на промените в структурата на 
предходния Висш съдебен съвет от 2015 г., 
поставили началото на процеса по обособяване 
на компетентностите между съдийската и про­
курорската колегия. С оглед на това считаме, 
че промените в чл. 129, чл. 130 и чл. 130a от 
Конституцията укрепват независимостта на 
съдиите, осигуряват безпрепятствено възмож­
ност за реално самоуправление при зачитане 
на публичния интерес от независимо правосъ­
дие и изпълняват стандартите за независимо 
администриране на съдебната власт.
Считаме, че предложената промяна не е 
толкова радикална, че да води до промяна 
във формата на държавно управление. Отде­
лянето на кадровия орган на прокуратурата 
не я извежда от съдебната власт, което може 
да бъде реализирано само от Велико, а не 
от обикновено Народно събрание според 
даденото задължително тълкуване с Реше­
ние № 3 от 2003 г. по к.д. № 22/2002 г. Във 
връзка с промяната следва да се разглежда 
и новият параграф 17, който визира право­
мощията на ВСС и ВПС, както и на Общото 
събрание на членовете на двата съвета, което 
замества пленума на Висшия съдебен съвет 
по предходната конституционна уредба. Така 
чл. 129 и чл. 130 от Конституцията в новата 
си редакция възпроизвеждат правомощията 
на двете колегии да назначават, понижават, 
преместват и освобождават от длъжност 
съдиите, съответно прокурорите и следова­
телите, да назначават административните 
ръководители на съответните съдебни, про­
курорски и следствени органи за не повече 
от два петгодишни мандата, да решават 
въпроса за придобиване на несменяемост на 
магистратите след атестиране. Новото е, че 
не пленумът, сега Общото събрание (чл. 130б, 
ал. 1 от Конституцията ), избира най-висшите 
ръководители на съдебната система, а това 
са съответно ВСС относно председателите на 
върховните съдилища и ВПС за главния проку­
рор. Първото е в съответствие с препоръките 
на Комисията за демокрация чрез право към 
Съвета на Европа, адресирани към българ­
ската държава в областта на правосъдието и 
вътрешния ред – всички съдии да се избират 
от орган, формиран от мнозинство на съдии 
като гаранция за тяхната независимост, а 
второто – с необходимостта от повишаване на 
контрола и отчетността на прокуратурата, без 
да се накърнява функционалната независимост 
на отделните прокурори при осъществяване 
на техните обвинителни функции.
Промените в чл. 130а, ал. 1 и 2 се свърз­
ват с преструктурирането на състава на 
двата новообразувани съвета на мястото на 
пред­ходните съдебна и прокурорска колегия. 
Като се запазва общият брой на членовете 
на двата съвета, избрани от парламента и от 
професионалната общност – по единадесет, се 
променя съотношението между тях като цяло 
и вътре в новосъздадените ВСС и ВПС. Така