Държавен вестник, бр. 100, 2016 г., стр. 60

СТР.  60	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  100
акт (изцяло или частично), се обнародва по 
начина, по който е бил обнародван актът, 
и влиза в сила от деня на обнародването 
му. Съгласно чл. 195, ал. 1 АПК подзако-
новият нормативен акт се счита отменен 
от деня на влизането в сила на съдебното 
решение. Съдебното решение и по аргумент 
на чл. 193, ал. 2 АПК има действие спрямо 
всички. Безспорно в случаите, когато оспо-
реният нормативен административен акт е 
отменен с влязло в сила съдебно решение, 
независимо от това, че жалбоподателят не 
е участвал като страна в това производство, 
то оспорването му е преклудирано и съдът 
не дължи произнасяне по него. Отмяната 
на оспорена правна норма от нормативен 
административен акт към момента на пос-
тановяване на решението обосновава извод 
за липса на предмет на оспорването и липса 
на правен интерес от оспорването на вече 
отменена правна норма, тъй като съгласно 
чл. 195, ал. 1 АПК съдебното решение за 
неговата отмяна няма обратно действие и не 
премахва породените от тази правна норма 
правни последици от момента на влизането 
є в сила. Според ал. 2 на чл. 195 АПК прав-
ните последици, възникнали от подзаконов 
нормативен акт, който е обявен за нищожен 
или е отменен като унищожаем, се уреждат 
служебно от компетентния орган в срок не 
по-дълъг от три месеца от влизането в сила 
на съдебното решение. Според приетото в ТР 
№ 2 от 27.06.2016 г. по ТД № 2/2015 г. на ОСС 
на І и ІІ колегия на ВАС законодателното 
уреждане в разпоредбата на чл. 195, ал. 2 
АПК на отделно производство пред адми-
нистративния орган по въпроса за правните 
последици от отменен или обявен за нищожен 
подзаконов нормативен акт изключва въз-
можността за разглеждане на претенциите в 
исково производство по чл. 1, ал. 1 ЗОДОВ. 
Съгласно чл. 8, ал. 3 ЗОДОВ, когато закон 
или указ е предвидил специален начин на 
обезщетение, този закон не се прилага. По-
ради това вредите, причинени на граждани 
и на юридически лица при или по повод 
изпълнението (действието) на подзаконов 
нормативен акт в периода, преди той да бъде 
отменен като незаконосъобразен или обявен 
за нищожен, не подлежат на обезщетяване 
по реда на чл. 1, ал. 1 ЗОДОВ. Съгласно 
чл. 130, ал. 2 от Закона за съдебната власт 
тълкувателните решения и тълкувателните 
постановления са задължителни за органите 
на съдебната власт. Мотиви в този смисъл 
за липсата на правен интерес за оспорване 
на отменени разпоредби от НРЦЕЛ № 1 от 
2013 г. са изложени и в Определение № 13846 
на ВАС, петчленен състав, от 17.12.2015 г. по 
адм. д. № 12732/2015 г., посочено по-горе.
Изложеното обуславя извод за недопусти-
мост на съдебното решение поради липсата 
на годен предмет на оспорване и правен 
интерес от оспорването както на разпоред-
бите на чл. 7, ал. 1 и чл. 12, ал. 2 и 4, раз-
поредбите на чл. 10, ал. 2, т. 2 и 6, така и на 
всички останали отменени към момента на 
постановяване на решението норми от НР-
ЦЕЛ, а именно: чл. 1, т. 2, чл. 3, т. 2, чл. 7, 
ал. 10, т. 4, чл. 10, ал. 7, чл. 12, ал. 3, 4, 5 
и 6, отменени с Наредбата за изменение и 
допълнение на Наредба № 1 от 2013 г. (ДВ, 
бр. 17 от 28.02.2014 г.). Поради това в посо-
чената част същото следва да се обезсили, 
а производството по делото да се прекрати.
Оспореното решение в останалата му 
част е допустимо и правилно, постановено 
в съответствие с нормата на чл. 28, ал. 2 
ЗНА в приложимата редакция (ДВ, бр. 46 
от 2007 г.). Същата изисква мотивите, съот-
ветно докладът, към проекта на нормативен 
акт да съдържат: причините, които налагат 
приемането, целите, които се поставят, фи-
нансовите и други средства, необходими за 
прилагането му, очакваните резултати от 
прилагането, включително финансови, ако 
има такива, анализ за съответствие с правото 
на ЕС. В случая в мотивите към проекта е 
посочено, че същият е разработен от ДКЕВР 
в изпълнение на чл. 36, ал. 3 във връзка с 
чл. 21, т. 3 ЗЕ. С чл. 36, ал. 3 ЗЕ (изм. в 
ДВ, бр. 54 от 2012 г., в сила от 17.07.2012 г.) 
се делегира компетентност на комисията 
да приеме наредба за регулиране цените на 
електрическата енергия. В по-старата си ре-
дакция тази норма предвижда, че наредбите, 
посочени в нея, се издават от Министерския 
съвет по предложение на комисията. Вярно 
е, че това налага приемането на нова наред-
ба от компетентния орган и може да бъде 
прието като една от причините, налагащи 
приемането є по смисъла на чл. 28, ал. 2, 
т. 1 ЗНА, в какъвто смисъл са доводите на 
касатора. В останалата си част обаче моти-
вите към проекта, както и докладът с вх. 
№ Е-Дк-121 от 15.03.2013 г., преразказват 
накратко чрез маркиране съдържанието 
на наредбата, но в тях не се казва нищо за 
целите, които се поставят с изработването 
на проекта, финансовите и други средства, 
необходими за прилагането на подзаконовия 
нормативен акт, който се предлага да бъде 
приет, очакваните резултати от прилагането 
му, включително финансови, ако има такива, 
анализ за съответствие с правото на ЕС. В 
§ 5 от ПЗР на самата наредба е посочено, 
че тя е в съответствие с изискванията на 
Директива 2009/72/ЕО относно общите пра-
вила за вътрешния пазар на електроенергия 
на Европейския парламент и на Съвета от 
13 юли 2009 г., но това не санира липсата