Държавен вестник, бр. 69, 2006 г., стр. 51

Б Р О Й  69
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  51
§ 4. Съдебният иск относно наложените пла-
тежи може да бъде предявен само срещу пре-
возвача, приел товара за превоз на мястото на
изпращане.
§ 5. Съдебният иск може да бъде предявен
срещу превозвач, различен от превозвачите,
посочени в § 1—4, когато е подаден като обра-
тен иск или като възражение за недопустимост
пред инстанцията по главен иск, основан на
същия договор за превоз.
§ 6. Доколкото настоящите Единни правила
се прилагат по отношение на превозвача подиз-
пълнител, срещу него също може да бъде пре-
дявен съдебен иск.
§ 7. Ако ищецът може да избира между ня-
колко превозвачи, неговото право на избор се
погасява от момента, в който съдебният иск бъде
предявен срещу един от тях; това важи също, ако
ищецът може да избира между един или повече
превозвачи и превозвач подизпълнител.
Член 46
Юрисдикция
§ 1. Съдебните искове, основани на настоя-
щите Единни правила, могат да бъдат предяве-
ни пред правораздавателните органи на държа-
вите членки, определени по взаимно съгласие
от страните, или пред правораздавателните
органи на държавата, на чиято територия:
а) се намира местоживеенето или обичайно-
то местожителство на ответника, неговото се-
далище, филиалът или агенцията, сключила
договора за превоз; или
b) се намира мястото на приемане на товара за
превоз или мястото, предвидено за доставянето.
Други правораздавателни органи не могат
да бъдат сезирани.
§ 2. Когато съдебен иск, основан на настоя-
щите Единни правила, се разглежда от съд,
компетентен по смисъла на § 1, или когато по
такъв спор е произнесено решение от такъв съд,
никакъв нов съдебен иск не може да бъде пре-
дявен на същото основание между същите стра-
ни, освен ако решението на съда, пред който е
подаден първият иск, подлежи на изпълнение в
държавата, където се предявява новият иск.
Член 47
Погасяване на правото на иск
§ 1. Приемането на товара от правоимащия
погасява правото на всякакъв иск срещу пре-
возвача, породено от договора за превоз, в слу-
чай на частично изгубване, повреждане или
превишаване на срока за доставяне на стоката.
§ 2. Правото на иск обаче не се погасява:
а) в случай на частично изгубване или пов-
реждане, ако:
1. изгубването или повреждането е конста-
тирано в съответствие с член 42 преди приема-
нето на стоката от правоимащия;
2. констатацията, която е трябвало да се
извърши в съответствие с член 42, не е била
извършена единствено по вина на превозвача;
b) в случай на неявна вреда, чието съществу-
ване е установено след приемането на стоката
от правоимащия, ако той:
1. поиска констатация в съответствие с
член 42 веднага след откриването на вредата и
най-късно в срок от седем дни след приемането
на стоката; и
2. докаже освен това, че вредата е възникна-
ла между приемането на товара за превоз и
доставянето;
с) в случай на превишаване на срока за дос-
тавяне, ако в срок от шейсет дни правоимащият
е предявил правата си пред един от превозвачи-
те, упоменати в член 45, § 1;
d) ако правоимащият докаже, че вредата
произтича от действие или бездействие, извър-
шено било с умисъл да се причини такава вреда,
било непредпазливо и със съзнанието, че така-
ва вреда вероятно ще произтече.
§ 3. Ако товарът е бил обект на препращане
в съответствие с член 28, исковете при частич-
но изгубване или повреждане, породени от един
от предшестващите договори за превоз, се по-
гасяват както ако се отнася за един-единствен
договор.
Член 48
Давност
§ 1. Искът, породен от договора за превоз, е
с давност една година. Давността обаче е две
години, ако се отнася за иск:
а) за изплащане на наложен платеж, който
превозвачът е събрал от получателя;
b) за изплащане на сума, получена от про-
дажба, която превозвачът е извършил;
с) по вреда, произтичаща от действие или
бездействие, извършено било с умисъл да се
причини такава вреда, било непредпазливо и
със съзнанието, че такава вреда вероятно ще
произтече;
d) основан на един от договорите за превоз,
предшестващи препращането, в случая, пред-
виден в член 28.
§ 2. Давността тече за иска:
а) за обезщетение за пълно изгубване: от
трийсетия ден след изтичането на срока за
доставяне;
b) за обезщетение за частично изгубване,
повреждане или превишаване на срока за доста-
вяне: от деня, в който доставянето се е състояло;
с) във всички други случаи: от деня, в който
правото е можело да бъде упражнено.
Денят, посочен като начален за давността,
никога не е включен в срока.
§ 3. При писмена рекламация, подадена в
съответствие с член 43, давността се преуста-
новява до деня, в който превозвачът отхвърли
писмено рекламацията и върне приложените
към нея документи. При частично приемане на
рекламацията давността започва да тече отно-
во за частта от рекламацията, която остава
спорна. Доказателството за получаването на
рекламацията или на отговора и това за връща-