Държавен вестник, бр. 95, 2003 г., стр. 5

Б Р О Й  95
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  5
датели на синдикалните ръководства в съот-
ветната администрация имат право на платен
отпуск в размер 25 работни часа за една кален-
дарна година.
(2) Отпускът по ал. 1 се заплаща съгласно
чл. 60, ал. 1 и не може да се компенсира с па-
рично обезщетение.
(3) Времето на ползване на отпуска по ал. 1
се определя от съответния синдикален деец, за
което той своевременно уведомява непосредс-
твения си ръководител. Времето и продължи-
телността на използвания отпуск се отчитат в
специална книга, която се води от лице, опреде-
лено от органа по назначаването.
(4) Отпускът по ал. 1 не може да бъде полз-
ван през следващата календарна година.”
§ 31. В чл. 65 се правят следните изменения:
1. В ал. 1 думата “получава” се заменя с
“ползва”.
2. В ал. 2 думата “трудов” се заличава.
§ 32. Наименованието на раздел VI се изме-
ня така: “Заплата”.
§ 33. Член 67 се изменя така:
“Брутна заплата
Чл. 67. (1) Брутната заплата се състои от ос-
новна заплата и допълнителни възнаграждения.
(2) Минималните и максималните размери
на основните заплати се установяват с акт на
Министерския съвет. Органът по назначаване-
то определя индивидуалния размер на основна-
та заплата на държавния служител, като отчи-
та нивото на заеманата длъжност и оценката на
индивидуалното изпълнение от последното атес-
тиране, при условия и по ред, определени от
Министерския съвет.
(3) Допълнителните възнаграждения се оп-
ределят за:
1. прослужено време;
2. работа в почивни и празнични дни;
3. извънреден труд;
4. работа през нощта;
5. време на разположение;
6. постигнати резултати по ред, установен с
нормативен акт или с вътрешните правила за
работната заплата;
7. други допълнителни случаи, определени с
нормативен акт.
(4) Размерите и условията за получаване на
допълнителните възнаграждения се определят
с акт на Министерския съвет и не могат да бъ-
дат по-ниски от определените в трудовото за-
конодателство.”
§ 34. Член 68 се изменя така:
“Чл. 68. Минималният размер на основната
заплата за най-ниската длъжност, предвидена
за заемане от държавен служител, се определя
ежегодно със закона за държавния бюджет на
Република България и не може да бъде по-ни-
сък от размера за предходната година.”
§ 35. Член 69 се отменя.
§ 36. Член 70 се отменя.
§ 37. Член 73 се изменя така:
“Чл. 73. (1) Рангът е израз на професионал-
ната квалификация на държавния служител като
съвкупност от знания и умения, необходими за
качествено изпълнение на длъжността.
(2) Ранговете на държавните служители се
разделят в две групи: “младши ранг” и “стар-
ши ранг”. Младшият и старшият ранг имат по
пет степени.
(3) Минималният ранг за всяка длъжност се
определя в Единния класификатор на длъжнос-
тите в администрацията по чл. 2, като за ръко-
водните длъжности се определя най-малко тре-
ти младши ранг.”
§ 38. Член 74 се изменя така:
“Определяне на ранг
Чл. 74. (1) При постъпване за първи път на
държавна служба на лицата, които нямат стаж,
органът по назначаването определя пети млад-
ши ранг.
(2) При постъпване за първи път на държав-
на служба на лицата, които отговарят на изис-
кванията за години професионален опит в осъ-
ществяване на съответната дейност, органът по
назначаването определя ранг, съответстващ на
минимално предвидения в Единния класифи-
катор на длъжностите в администрацията по
чл. 2 ранг за съответната длъжност.
(3) При повишаване в длъжност или при
спечелване на конкурс от държавен служител,
който притежава по-нисък ранг от минимално
изискващия се за новата длъжност, но отгова-
рящ на изискванията за години професионален
опит, органът по назначаването му определя
минимално предвидения в Единния класифи-
катор на длъжностите в администрацията по
чл. 2 ранг за заемане на длъжността.”
§ 39. Член 75 се изменя така:
“Повишаване в ранг
Чл. 75. (1) Повишаването в ранг се извърш-
ва на не по-малко от три и на не повече от пет
години въз основа на атестиране чрез оценка
на изпълнението на длъжността на държавния
служител.
(2) Държавният служител може да бъде по-
вишен в следващия по-висок ранг преди триго-
дишния срок по ал. 1, при условие че при атес-
тиране е получил най-високата оценка.”
§ 40. Член 76 се изменя така:
“Атестиране
Чл. 76. (1) Държавният служител ежегодно
се атестира чрез оценка на изпълнението на
длъжността.
(2) Атестирането се извършва по система от
критерии, чрез които се оценяват постигането
на предварително съгласувани цели, степента на
изпълнение на задълженията и професионални-
те компетентности на държавния служител.