Държавен вестник, бр. 29, 2017 г., стр. 35

БРОЙ  29	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  35  
областта на здравното обслужване при пълно 
зачитане на националната компетентност по 
отношение на организацията и предоставянето 
на здравно обслужване. В случая е очевидно, 
че въвеждането на пръстов идентификатор 
вместо на документ, който да съдържа ин-
формация за здравните данни на лицето и 
да осигурява достъп във виртуална среда до 
тях (електронна лична здравна карта или тя е 
съвместена с личната карта за самоличност), 
усложнява трансграничното легитимиране. 
Това противоречи на съюзното право, което 
цели унифициране на вида на идентификация 
с оглед придвижване, сигурност и получаване 
на медицинска помощ в държавите от ЕС. 
Предвид изложеното жалбите, с които се 
иска прогласяване на нищожност на новата 
ал. 5 от чл. 2 от НОПДМП, се явяват осно-
вателни и следва да бъдат уважени.
По оплакванията на сдружение „Център за 
защита правата в здравеопазването“ и сдру-
жение „Национално сдружение на частните 
болници“ за нарушение на чл. 28, ал. 2 ЗНА 
относно приетите с ПМС № 58 от 21 март 
2016 г. последни изменения и допълнения на 
НОПДМП съдът счита следното:
Съгласно чл. 28, ал. 2 ЗНА мотивите, 
съответно докладът, съдържат: причините, 
които налагат приемането; целите, които се 
поставят; финансовите и другите средства, 
необходими за прилагането на новата уредба; 
очакваните резултати от прилагането, вклю-
чително финансови, ако има такива; анализ за 
съответствие с правото на Европейския съюз.
По преписката са приложени доклад на 
министъра на здравеопазването и изготвена 
от него финансова обосновка, одобрена от 
министъра на финансите, т.е. налице е фор-
мално изпълнение на изискванията.
Съдът констатира, че за приемането на 
новата ал. 5 на чл. 2 от Наредбата липсват 
каквито и да е мотиви и в двата документа 
по отношение на причините за създаването є, 
целите, финансовото обезпечаване, очакваните 
резултати и съответствието със съюзното право. 
Видно е, че по време на съгласувателната про-
цедура са направени обосновани възражения 
от Българския лекарски съюз, Националното 
сдружение на общопрактикуващите лекари в 
България, Военномедицинската академия и 
Министерството на отбраната за отпадане на 
разпоредбата от проекта. Изразено е несъгла-
сие за въвеждане на електронната пръстова 
идентификация и съгласие за въвеждане на 
електронната здравна карта в съответствие с 
Директива 2011/24/ЕС, която предвижда „общи 
мерки за идентифициране и удостоверяване на 
автентичност с цел да се улесни възможността 
за предаване на данни при трансграничното 
здравно обслужване“. Тези възражения не са 
получили адекватен отговор нито по време 
на съгласуването, нито в доклада.
Констатираното от съда съществено на-
рушение на императивни административно­
производствени правила безспорно е налице 
при приемането на новата ал. 5 на чл. 2 от 
Наредбата. Но в останалата є част жалбата 
е бланкетна и липсват конкретни доводи кои 
други норми са приети без мотиви. Затова 
съдът не е в състояние да извърши преценка 
дали възражението за нарушение на чл. 28, 
ал. 2 ЗНА по отношение на проекта в цялост 
е основателно. Поради това жалбата подлежи 
на отхвърляне в тази є част.
При този изход на делото основателно е 
искането на жалбоподателите за присъждане 
на направените по делото разноски, поради 
което Министерският съвет следва да се 
осъди да заплати на сдружение „Федерация 
Български пациентски форум“ сумата 1520 лв., 
а на сдружение „Център за защита правата в 
здравеопазването“ и сдружение „Национално 
сдружение на частните болници“ по 400 лв. 
Възраженията за прекомерност на адвокатските 
възнаграждения съдът счита за неоснователни. 
Така мотивиран и на основание чл. 193, 
ал. 1 АПК, Върховният административен съд, 
състав на пето отделение,
Р Е Ш И :
Обявява за нищожна разпоредбата на чл. 2, 
ал. 5 от Наредбата за осъществяване право-
то на достъп до медицинска помощ, приета 
с ПМС № 119 от 2006 г. (обн., ДВ, бр. 45 от 
2006 г.; изм. и доп., бр. 57 от 2007 г.; изм., 
бр. 1 от 2009 г.; изм. и доп., бр. 5 и 53 от 
2011 г. и бр. 22 от 2016 г.), с текст „На всяко 
здравноосигурено лице се генерира уникален 
идентификационен номер по чл. 63, ал. 1, т. 1 
от Закона за здравното осигуряване посред-
ством електронна автентификация. При всяко 
получаване на медицинска помощ лицето се 
автентификира чрез този номер, с което по-
твърждава оказаната му медицинска помощ“. 
Отхвърля жалбата на сдружение „Център 
за защита правата в здравеопазването“ и сдру-
жение „Национално сдружение на частните 
болници“ за отмяна в цялост на Наредбата 
за изменение и допълнение на Наредбата за 
осъществяване правото на достъп до меди-
цинска помощ, приета с ПМС № 58 от 21 март 
2016 г. (ДВ, бр. 22 от 2016 г.).
Осъжда Министерския съвет на Република 
България да заплати на сдружение „Федера-
ция Български пациентски форум“ 1520 лв. 
разноски, а на сдружение „Център за защита 
правата в здравеопазването“ и на сдружение 
„Национално сдружение на частните болници“ 
по 400 лв. разноски.
Решението може да се обжалва с касационна 
жалба пред петчленен състав на Върховния 
административен съд в 14-дневен срок от 
съобщаването му. 
Председател: 
Георги Колев
2403