Държавен вестник, бр. 81, 2010 г., стр. 7

БРОЙ  81	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  7  
нителните или специфични изисквания, които 
висшите училища и научните организации ще 
могат да предвидят в своите правилници, ще 
трябва да държат сметка за условията, посо­
чени в закона, както и да бъдат съобразени 
с чл. 6 и други от Конституцията.
Колкото до § 10 ЗРАСРБ, той установява 
срок за приемане на правилниците на висшите 
училища и научните организации и определя 
органа, който да ги приеме. Очевидно тек­
стът не държи сметка, че правилниците за 
дейността на висшите училища се приемат 
от Общото им събрание. По този начин се 
нарушават конкретни аспекти на академична­
та автономия, с която според чл. 53, ал. 4 от 
Конституцията се ползват висшите училища, 
от една страна, и в противоречие на чл. 4, 
ал. 1 от Конституцията се създават взаимо­
изключващи се правила, от друга. 
3. Народните представители твърдят, че е 
противоконституционен и чл. 5, ал. 3 ЗРАСРБ. 
Според този текст придобитите в чужбина на­
учни степени се признават от висшите училища 
или от научните организации в Република 
България при условия и по ред, определени 
с правилниците им, в съответствие с норма­
тивните актове и международните договори, 
по които Република България е страна. 
Атакуваният текст на закона е формулиран 
твърде общо и неясно, но неговият акцент 
е да предостави на висшите училища и на 
научните организации правото да признават 
придобиването на научна степен в чужбина. 
Народните представители настояват в своето 
искане признаването на придобити в чужбина 
научни степени да се извършва от един орган 
за цялата държава и по еднакви критерии. 
Член 5, ал. 3 ЗРАСРБ обаче не противоречи 
на чл. 4, ал. 1 и чл. 53, ал. 6 от Конституцията. 
Законодателят е преценил, че висшите учи­
лища и научните организации са достатъчно 
вещи и могат да се ориентират в материята на 
признаването на придобити в чужбина научни 
степени, по-специално акредитацията на чуж­
дите висши училища и научни организации в 
сферата на научните степени, за акредитацията 
на съответните докторски програми, приема 
процедурите, по които протичат защитите на 
дисертации и т. н. Същевременно чл. 5, ал. 3 
ЗРАСРБ разпорежда, че тези правила трябва 
да съответстват на нормативните актове и 
на международните договори, по които Ре­
публика България е страна. Законът оставя 
открит въпроса както за ранга на нормативно 
регулиране, неговите параметри, така и за 
съдържанието на съответните нормативни 
актове, с които ще трябва да се съобразяват 
правилниците на висшите училища и научните 
организации. По-конкретно, дали фиксира­
ните в Закона за развитието на академичния 
състав в Република България и в правилни­
ка за неговото прилагане условия и ред за 
придобиване на научна степен в Република 
България, както и начинът за разрешаване 
на споровете по тях трябва да се прилагат 
съответно и по отношение процедурите за 
придобиване на научна степен в чужбина, да 
се елиминира установяването на привилегии 
или въвеждането на ограничения и др. Изво­
дът, който може да се направи от разпоред­
бата на чл. 5, ал. 3 ЗРАСРБ, е, че неговото 
съдържание не дава основание за заключение, 
че той е противоконституционен. Ако сред 
нормативните актове, за които говори чл. 5, 
ал. 3 ЗРАСРБ, има някой с ранг на закон, 
той може да бъде предмет на конституционен 
контрол, стига Конституционният съд да бъде 
сезиран от компетентните органи по чл. 150 
от Конституцията.
4. Народните представители искат да се 
установи и противоконституционността на 
чл. 10, ал. 2 и чл. 27, ал. 1 ЗРАСРБ специал­
но в онази част, в която те предвиждат, че 
рецензиите, становищата, авторефератът на 
дисертацията и резюмета на трудове трябва 
да се публикуват както на български, така и 
на английски език. Според тях изискването 
да се публикуват тези документи на опреде­
лен чужд език води до неравнопоставеност 
и нарушава чл. 6 от Конституцията. Някои 
от страните, за да мотивират отхвърлянето 
на искането, посочват, че изборът е въпрос 
на целесъобразност или пък се позовават на 
чл. 36, ал. 3 от Конституцията. В този текст 
Конституцията обявява, че преценката, кога 
да бъде използван само официалният език, 
принадлежи на законодателя (Решение № 21 
от 1996 г. по к.д. № 19 от 1996 г.). В случая той 
се е възползвал от това свое право. Искането 
има обаче друг акцент – не става въпрос за 
възможността законодателят да се възползва от 
правилото на чл. 36, ал. 3 от Конституцията, 
а след като е предпочел определен чужд език, 
не е ли създал привилегия. Подобно разре­
шение може да се срещне и в други закони, 
които изискват официални документи да бъдат 
написани на български и на английски език. 
Целта на чл. 10, ал. 1 и чл. 27, ал. 2 ЗРАСРБ 
е ясна – да дадат възможност за по-широко 
интегриране на българските учени в светов­
ната научна общност и в европейския и гло­
бален научен дискурс. При това изискването 
се отнася само до документи на определен 
етап на процедурите по заемане на академич­
ни длъжности и защита на дисертационни 
трудове, които ще се развиват на български 
език. Несъмнено, въвеждането на подобно 
правило ще направи процедурите финансово 
по-скъпи и ще ангажира повече усилия от 
страна на лицата, които искат да заемат съ­
ответна научна длъжност или да придобият 
научна степен, членовете на журита, висшите 
училища и научните организации. Но тези, 
които владеят английски език, несъмнено ще 
са в по-благоприятна позиция в сравнение с 
всички останали. Въпросът обаче е дали са 
обективно оправдани тези разпоредби с оглед 
целта на закона? Според Конституционния съд