Държавен вестник, бр. 81, 2021 г., стр. 40

СТР.  40	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  81
Оспорените разпоредби на чл. 3, ал. 1, т. 2, 
чл. 20, ал. 2, чл. 21 и 23 от Националната 
програма уреждат предмета на проектните 
предложения, допустимото финансиране, 
финансовата рамка и реда и условията за 
кандидатстване по Компонент 2.
Правилно съдът е приел, че разпоредбата на 
чл. 7 от Националната програма не противоречи 
на нормативни разпоредби от по-висок ранг и 
не нарушава принципите по чл. 5 и 9 на КПХУ.
В чл. 7, ал. 2 от Програмата са изброени 
видовете дейности, които ще се финансират 
за постигане на достъпна среда за хората с 
увреждания. В чл. 2, ал. 1 от Националната 
програма като една от основните є цели е 
посочено изграждането на достъпна среда в 
съществуващи жилищни сгради и прилежа­
щите им пространства за хора с увреждания. 
Преустройствата, които касаторите твърдят, че 
неправилно са изключени от финансирането 
по Компонент 1, са на индивидуални жилища, 
ползвани от хората с увреждания. Този вид 
преустройства е извън предмета на финансовата 
помощ с оглед дефинираната цел и предназ­
начение на същата в чл. 2, ал. 1 от Програ­
мата, който от своя страна е в съответствие 
с чл. 53, ал. 1 ЗХУ, регламентиращ, че хората 
с увреждания имат право на равен достъп до 
физическата среда на живеене, труд и отдих, 
лична мобилност, транспорт, информация и 
комуникации, включително до информацион­
ни и комуникационни системи и технологии, 
както и до всички останали удобства и услуги 
за обществено обслужване в урбанизираните 
територии. Следователно преустройствата на 
физическата среда за живеене са извън визира­
ната законова рамка, в изпълнение на която е 
приета обсъжданата Национална програма за 
достъпна жилищна среда и мобилност. Услови­
ето за финансиране за проектните предложения 
да е налице одобрен инвестиционен проект и 
издадено разрешение за строеж е съ­образено с 
разпоредбите на Закона за устройство на тери­
торията и правилата на Наредба № 4 от 2009 г. 
за проектиране, изпълнение и поддържане на 
строежите в съответствие с изискванията за 
достъпна среда за населението, включително 
за хората с увреждания (отм., ДВ, бр. 12 от 
2021 г., в сила от 13.03.2021 г.).
Неправилно съдът е отхвърлил оспорването 
на чл. 8, ал. 1 от Националната програма по 
отношение на предвидения минимален праг 
на финансиране на проектните предложения. 
В обжалваната разпоредба е предвидено, че 
финансовата рамка на проектните предложения 
по Компонент 1 е между 10 000 лв. с ДДС (ми­
нимална стойност) и 100 000 лв. с ДДС (макси­
мална стойност) на едно проектно предложение. 
Основателни са възраженията на касаторите, че 
определеният минимален праг е необоснован с 
конкретни финансови анализи и в този смисъл 
е произволен и дискриминационен. Доводите 
на касационния ответник, че предвидените 
преустройства изискват значителни парични 
средства, които обикновено са непосилни за 
хората с увреждания, не обосновават извод за 
необходимост от определения минимален раз­
мер на проектните предложения, и то точно в 
този размер. Именно поради високата стойност 
на визираните преустройства определеният 
минимален праг ще постави в неравностойно 
положение и ще лиши от възможност хората 
с увреждания да кандидатстват с проектни 
предложения, които са съобразени с крите­
риите и условията по Програмата, без да има 
възможност да бъде отчетена тяхната полезност 
и съответствие с преследваната от закона цел, 
дефинирана в чл. 53, ал. 1 ЗХУ, само по причи­
на, че заявените за подпомагане преустройства 
не достигат този финансов минимум. Поради 
това разпоредбата в тази част противоречи на 
основните цели и принципи, заложени в чл. 2 
и 4 ЗХУ, и следва да бъде отменена.
Основателни са доводите в касационната 
жалба за неправилност на решението на три­
членния състав в частта, с която е отхвърлено 
оспорването на чл. 10, ал. 3, т. 1 от Програ­
мата. В чл. 10, ал. 3, т. 1 – 9 от Програмата 
са изброени необходимите документи, които 
следва да бъдат подадени заедно с проектното 
предложение. Оспорената т. 1 на чл. 10, ал. 3 
изисква да се представи писмо за подкрепа от 
съответната дирекция „Социално подпомагане“ 
по настоящ адрес на човека с увреждане (по 
образеца на Приложение – Писмо за подкре­
па) за допустимост на кандидатстването по 
Компонент 1. Касационният ответник сочи, 
че писмото за подкрепа има консултативен и 
информационен характер и се предоставя въз 
основа на изготвената индивидуална оценка. 
Трябва да се посочи, че изискваното писмо 
за подкрепа не кореспондира с функциите и 
правомощията на дирекциите „Социално под­
помагане“ и от съдържанието на разпоредбата 
не може да се извлече извод, че същото се 
основава и следва предназначението на инди­
видуалната оценка на потребностите. В чл. 20, 
ал. 1 ЗХУ е предвидено, че хората с увреждания 
съобразно своите потребности имат право на 
индивидуална оценка на потребностите, която 
е комплексна. В ал. 2 на чл. 20 е посочено, че 
оценката по ал. 1 изследва функционалните 
затруднения на човека с увреждане, свързани 
със здравословното му състояние и наличието 
на бариери при изпълнение на ежедневните и 
други дейности, както и вида на подкрепата. 
Компетентна да изготви индивидуална оцен­
ка на потребностите е съответната дирекция 
„Социално подпомагане“. Хората с увреждания 
с оглед изготвената индивидуална оценка на 
потребностите имат право на различни видове 
финансова подкрепа, изброени в чл. 24, ал. 2, 
т. 1 – 5 ЗХУ. В този контекст от съдържанието 
на чл. 10, ал. 3, т. 1 от Програмата не е ясно 
в какво следва да се изразява писмото за 
подкрепа, каква е връзката с индивидуалната 
оценка на потребностите, при какви критерии 
и условия ще се издава или отказва същото. 
Същевременно отсъствието на документа е 
основание да не се разглежда и по същество и 
да не се предлага за финансиране проектното 
предложение съгласно чл. 12, ал. 3 от Програ­
мата. Ето защо разпоредбата на чл. 10, ал. 3, 
т. 1 от Програмата създава предпоставки на 
субективно и съответно неравноправно трети­
ране на хората с увреждания, кандидатстващи