Държавен вестник, бр. 98, 2019 г., стр. 35

БРОЙ  98	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  35  
ако преди това до него е отправена покана 
за доброволно изпълнение.
Възражение за реално използване 
Чл. 117. (1) В срока за отговор на исковата 
молба ответникът може да възрази, че към 
момента на предявяване на иска марката не 
е реално използвана по смисъла на чл. 21, 
при условие че от датата на регистрация на 
марката до датата на предявяване на иска са 
изминали не по-малко от 5 години.
(2) При възражение по ал. 1 съдът задъл-
жава ищеца да представи доказателства, че 
в 5-годишния период преди датата на предя-
вяване на иска марката е реално използвана 
във връзка със стоките или услугите, за които 
е регистрирана и на които се основава искът, 
или че съществуват основателни причини за 
неизползването є.
(3) Когато марката не е реално използвана 
във връзка със стоките или услугите, за които 
е регистрирана и на които се основава искът, 
или не бъдат представени доказателства, че 
съществуват основателни причини за неиз-
ползването, искът се отхвърля.
Определяне на обезщетението
Чл. 118. (1) Обезщетение се дължи за всички 
претърпени имуществени и неимуществени 
вреди и пропуснати ползи, които са пряка и 
непосредствена последица от нарушението.
(2) При определяне размера на обезщете-
нието съдът взема предвид и всички обсто-
ятелства, свързани с нарушението, както и 
приходите, получени от нарушителя вследствие 
на нарушението.
(3) Съдът определя справедливо обезщете-
ние, което трябва да въздейства възпиращо 
и предупредително на нарушителя и на ос-
таналите членове на обществото.
Особени случаи на обезщетение
Чл. 119. (1) Когато искът е установен по 
основание, но няма достатъчно данни за 
неговия размер, ищецът може да иска като 
обезщетение:
1. от 500 до 100 000 лв., като конкретният 
размер се определя по преценка на съда при 
условията на чл. 118, ал. 2 и 3, или
2. равностойността по цени на дребно на 
правомерно произведени стоки, идентични или 
сходни със стоките – предмет на нарушението.
(2) При определяне на обезщетението по 
ал. 1 се вземат предвид и приходите, получени 
вследствие на нарушението.
Изземване на вещи – предмет на нарушение
Чл. 120. Изземване на вещите по чл. 116, 
ал. 1, т. 4 – предмет на нарушение, може да се 
иска както по отношение на вещи, намиращи 
се на конкретно място, така и по отношение 
на вещи, намиращи се в търговската мрежа.
Носене на отговорност
Чл. 121. Юридическите лица и едноличните 
търговци носят гражданска отговорност за на-
рушаването на права по този закон, извършено 
виновно от лицата, които ги представляват, 
от техни служители или от лица, наети от 
тях. В този случай вината се предполага до 
доказване на противното.
Осигуряване на доказателства по искови 
и обезпечителни производства
Чл. 122. (1) Когато ищецът е представил 
доказателства в подкрепа на исканията си, но 
е посочил и други доказателства от значение 
за решаване на делото, които се намират под 
контрола на ответника, съдът може по искане 
на ищеца да задължи ответника да предостави 
тези доказателства.
(2) Съдът може при условията на ал. 1 по 
искане на ищеца да задължи ответника да 
осигури възможност за запознаване с банкови, 
финансови и търговски документи, които се 
намират под негов контрол.
(3) Ищецът е длъжен да не разгласява 
съдържащата се в документите по ал. 2 ин-
формация.
(4) Представянето на доказателства за еди-
нично или еднократно използване на закриляна 
по този закон марка или географско означе-
ние се приема като достатъчно основание за 
прилагане на разпоредбите на ал. 1 и 2.
(5) Наличието на обстоятелствата, свързани 
с твърдяно нарушение, може да се установи и 
с представянето на доказателства за единично 
или еднократно неправомерно използване на 
закриляна по този закон марка или географ-
ско означение.
Искане на информация за произхода и 
разпространителските мрежи при нарушение
Чл. 123. (1) Съдът може по искане на ищеца 
да задължи ответника или трето лице да пре-
достави информация относно обстоятелства, 
които са от значение за решаване на делото.
(2) Трето лице по смисъла на ал. 1 е всяко 
лице, което:
1. държи стоки или вещи – предмет на 
нарушение, или
2. предоставя услуги, водещи до наруше-
ние, или
3. ползва услуги, които съставляват нару-
шение, или
4. е посочено от лице по т. 1 – 3 като 
участник в изработването, производството или 
разпространението на тези стоки или услуги.
(3) Данните по ал. 1 могат да включват:
1. имената и адресите на производителите, 
разпространителите, доставчиците и други 
лица, които са били преди това държатели 
на стоките, вещите, предмет на нарушението, 
или услугите, както и на предполагаемите 
разпространители на едро и дребно,��������
 търгов-
ците на едро и на дребно, за които са били 
предназначени;
2. данни за произведените, доставените, 
получените или поръчаните количества, както 
и за приходите, получени от въпросните стоки, 
вещи или услуги, предмет на нарушението.