Държавен вестник, бр. 104, 2004 г., стр. 58

С Т Р .  58
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  104
• да се гарантира изпълнението на задълже-
нията, възложени на предприятията с гос-
подстващо положение на пазара;
• да се приеме Методика за анализ на пазара и
определянето на предприятията с господст-
ващо положение на пазара в електронния съ-
общителен сектор;
• да се извърши анализ на пазара с оглед опре-
деляне наличието на ефективна развита кон-
куренция;
• да се въведат принципите на конкурентното
право.
7. Достъп до и взаимно свързване на мрежи
Законът за далекосъобщенията хармонизира
нормативната уредба в областта на достъпа и вза-
имното свързване с правна рамка 1998-2000 на ЕС,
което създава правила за гарантиране взаимното
свързване на далекосъобщителните мрежи и вза-
имодействието на услуги в среда на открит и кон-
курентен пазар. Предвидени са и разпоредби, рег-
ламентиращи необвързания достъп до абонатната
линия, хармонизирани с възприетите в ЕС усло-
вия (Регламент 2887/2000).
7.1.
Достъп и взаимно свързване на мрежи
съгласно правна рамка 2002 на ЕС
В условията на открит и конкурентен пазар ис-
канията за достъп и взаимно свързване се решават
по пътя на свободното търговско договаряне меж-
ду предприятия в електронния съобщителен сек-
тор. Не трябва да има ограничения, които да въз-
препятстват предприятията да преговарят по спо-
разумения за достъп и взаимно свързване между
мрежите им, особено за международни споразуме-
ния. Допустимо е ограничаване от страна на наци-
оналния съобщителен регулаторен орган на свобо-
дата на договаряне на пазари, където все още има
големи различия между предприятията и където
някои от тях разчитат на инфраструктура, осигуре-
на от други, за предоставяне на своите услуги.
Необходимо е да бъдат запазени определените
в Закона за далекосъобщенията задължения на
операторите със значително въздействие върху
пазара по отношение на достъпа (в т.ч. необвър-
зан достъп до абонатна линия) и взаимното свър-
зване до момента на извършване на анализ на па-
зара, основан на новата нормативна уредба в об-
ластта на електронните съобщения.
Правата и наложените задължения по взаим-
ното свързване на мрежи трябва да се преразглеж-
дат на всеки 3 години, за да се установи дали се
постигат заложените цели.
С Директива 2002/19/EC се установява нова
концепция за “достъп”, според която достъп е на-
лице при всеки случай, когато едно лице предоста-
вя право на ползване на мрежа или съоръжения, и/
или услуги на друго лице, при изключителни усло-
вия, или на съвместна основа, осигуряващ:
• достъп до мрежови елементи и средства, ко-
ито могат да включват свързване на съоръ-
жение чрез фиксирани или нефиксирани спо-
соби (в частност това включва достъп до або-
натната линия и до съоръжения и услуги, не-
обходими за предоставяне на услуги в або-
натната линия);
• достъп до техническа инфраструктура, вклю-
чително сгради, шахти и мачти;
• достъп до съответни софтуерни системи,
включително системи за експлоатационна
поддръжка;
• достъп до преобразуване на номера или сис-
теми, предлагащи равностойни функционал-
ни възможности;
• достъп до фиксирани и мобилни мрежи, как-
то и за роуминг;
• достъп до системи за условен достъп за циф-
рови телевизионни услуги;
• достъп до виртуални мрежови услуги.
Предприятията, които контролират достъпа до
своите собствени потребители, правят това на ба-
зата на уникални номера или адреси. Останалите
предприятия трябва да могат да доставят трафик
до тези потребители, така че да могат да се свър-
зват директно или индиректно един с друг.
В случай че бъде установено наличие на гос-
подстващо положение на пазара, националният
съобщителен регулаторен орган може по собстве-
на преценка да наложи задължения на даденото
предприятие по осигуряването на достъп до мре-
жите си при спазване на процедурите, предвидени
в Директива 2002/21/ЕС.
В условията на ефективен и конкурентен па-
зар цените за достъп трябва да бъдат определени
така, че да не се намали интересът към инвести-
ции в инфраструктурата или към търсенето на
тази услуга.
Изискванията към системите за условен дос-
тъп и задълженията на операторите, предоставя-
щи цифрови телевизионни услуги с условен дос-
тъп, предвидени в Директива 2002/19/ЕС, трябва
да осигурят лоялни, обосновани и равноправни
условия за достъп до разнообразие от радио- и
телевизионни програми и услуги. Тези задълже-
ния трябва да бъдат преразглеждани периодично в
зависимост от технологичното развитие с оглед
гарантиране достъпа на крайните потребители до
този вид услуги.
7.2. Развитие на широколентовия достъп
Нарастващото търсене и повишаването на изис-
кванията към качеството на услугите са предпос-
тавки за развитието на различни технологични
платформи за широколентов достъп, който включ-
ва и т. нар. “bit stream” (осигуряване на високоско-
ростен пренос на голям обем данни). В страните от
Европейската общност е възприето под широко-
лентов достъп да се разбира достъп със скорост,
по-голяма от 144 Kbit/s.
Една от най-често използваните широколенто-
ви технологии е DSL. Основното предимство на
DSL е в използването на вече съществуващите
телефонни абонатни линии (усукана медна двой-
ка) за високоскоростен пренос на данни, като това
позволява да се изгради широколентова инфра-
структура за сравнително кратък период. Най-ши-
роко разпространение за момента в страните на
ЕС е получила ADSL технологията. У нас също се
предлагат този вид услуги, но все още не са широ-
ко използвани.
Друга алтернатива за широколентов достъп е
посредством мрежите на кабелните оператори чрез
използването на кабелни модеми. Технологията
се базира на хибридни влакнесто-оптични и коак-
сиални кабели. Те дават възможности за предос-
тавяне на видео, пренос на глас и данни, високо-
скоростен достъп до Интернет и други интерак-
тивни услуги. У нас кабелните оператори предос-
тавят вече тази възможност на абонатите, като
услугата придобива все по-широка популярност.