Държавен вестник, бр. 48, 2007 г., стр. 26

С Т Р .  26
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  48
ВЪРХОВЕН
АДМИНИСТРАТИВЕН СЪД
ТЪЛКУВАТЕЛНО
ПОСТАНОВЛЕНИЕ № 2
от 7 юни 2007 г.
Върховният административен съд на Репуб-
лика България—Общо събрание на съдиите, в
съдебно заседание на 16 април 2007 г. разгледа
тълкувателно дело № 1/2007 г., докладвано от
съдията Елена Златинова.
На основание чл. 259, ал. 1 от Администра-
тивнопроцесуалния кодекс председателят на
Върховния административен съд е направил
искане до общото събрание на съдиите от Вър-
ховния административен съд за издаване на тъл-
кувателно постановление по въпроса: “Инди-
видуален административен акт ли е заповедта
на министъра на земеделието и горите по чл. 7,
ал. 6 от Закона за лова и опазване на дивеча?”
Поддържа се в искането, че относно прав-
ната природа на този акт на администрацията
е налице противоречива съдебна практика на
тричленни и на петчленни състави на Вър-
ховния административен съд, като в едни съ-
дебни решения е изразено становище, че за-
поведта по чл. 7, ал. 6 ЗЛОД, с която минис-
търът на земеделието и горите определя гра-
ниците на ловностопанските райони, не е
индивидуален административен акт и не под-
лежи на обжалване пред съд на основание
чл. 7, т. 3 ЗВАС, а в други е прието, че запо-
ведта представлява индивидуален админист-
ративен акт и подлежи на обжалване, но жал-
бите на ловните сдружения, ловните дружини
и техните членове са недопустими поради
липса на правен интерес. Постановени са и
съдебни актове, в които жалбите на посоче-
ните жалбоподатели са приемани за допусти-
ми с аргумент, че правата им се засягат пряко
от обжалваната заповед.
С определение № 2/08.02.2007 г. на петчле-
нен състав искането е допуснато за разглежда-
не по същество. Като заинтересувани страни по
делото са конституирани министърът на земе-
делието и горите и Националното управление
по горите.
Процесуалните представители на заинтере-
суваните страни поддържат, че заповедта по
чл. 7, ал. 6 ЗЛОД не е индивидуален админист-
ративен акт и не подлежи на обжалване по съ-
дебен ред, в този смисъл е и писменото стано-
вище на министъра на правосъдието. Замест-
никът на главния прокурор при Върховната
административна прокуратура също счита, че
заповедта по чл. 7, ал. 6 ЗЛОД не съдържа бе-
лезите на индивидуален административен акт,
а председателят на Висшия адвокатски съвет
изразява становище, че тази заповед е индиви-
дуален административен акт и подлежи на об-
жалване пред съд.
Общото събрание на съдиите от Върховния
административен съд, за да се произнесе, взе
предвид следното:
По силата на чл. 15 от Конституцията на
Република България държавата е задължена да
осигурява поддържането и разнообразието на
живата природа. Горите и дивечът са важна част
от живата природа и отношенията, свързани със
собствеността, опазването и стопанисването на
дивеча, организацията на ловното стопанство,
правото на лов и търговията с дивеч и дивечови
продукти, са нормативно уредени в Закона за
лова и опазване на дивеча (ЗЛОД) (обн., ДВ,
бр. 78/2000 г.; изм., бр. 26/2001 г., бр. 77 и 79/
2002 г., бр. 88/2005 г., бр. 82 и 108/2006 г.) и в пра-
вилника за прилагането му (ППЗЛОД) (обн.,
ДВ, бр. 58/2001 г.; изм., бр. 43/2002 г., бр. 41 и
101/2003 г. и бр. 10/2004 г.).
Съгласно чл. 4 ЗЛОД и чл. 10 ППЗЛОД орга-
низацията на ловната площ, управлението на
ловното стопанство и контролът по стопанисва-
нето на дивеча се осъществяват от Министерст-
вото на земеделието и горите. Ловната площ на
страната включва всички земи, гори и водни
площи, които са обитавани от дивеч или в които
има условия за съществуването му извън урба-
низираните територии, определени с общи или
подробни устройствени планове или околовръст-
ни полигони. Тя се разпределя на ловностопан-
ски райони, като площта на всеки от тях зависи
от основния вид дивеч, определен с ловносто-
панския проект. В чл. 7, ал. 5 ЗЛОД са предвиде-
ни четири вида ловностопански райони: на лов-
ните дружини по чл. 29 ЗЛОД (т.1), на държавни
дивечовъдни станции (т. 2), на бази за интензив-
но стопанисване на дивеча (т. 3) и на дивечовъд-
ни участъци (т. 4). Дивечът в Република Бълга-
рия е частна държавна собственост—чл. 2 ЗЛОД,
и се стопанисва по ловностопански райони от
държавните дивечовъдни станции, държавните
лесничейства, лицата по чл. 11 и ловните сдру-
жения по чл. 30, ал. 4 и по чл. 31, ал. 1 ЗЛОД,
регистрирани по реда на Закона за юридически-
те лица с нестопанска цел. Ловностопанските
райони по чл. 7, ал. 5, т. 1 ЗЛОД се предоставят
за стопанисване на ловностопанските сдруже-
ния чрез договор, сключен между директора на
държавното лесничейство, съответно на държав-
ната дивечовъдна станция, и ловното сдружение
по реда, указан в чл. 29 ППЗЛОД.
Границите на всички ловностопански райо-
ни се определят по трайни теренни форми и
съоръжения, съобразени със землищните гра-
ници, и се утвърждават със заповед на минис-
търа на земеделието и горите, издадена на ос-
нование чл. 7, ал. 6 ЗЛОД (редакция, ДВ,
бр. 79/2002 г.) по предложение на началника на
Националното управление по горите, изготвено
въз основа на предложенията на подчинените
му консултативни органи, на които по закон са
възложени функции по организацията, управ-
лението на ловното стопанство, стопанисване-