Държавен вестник, бр. 31, 2004 г., стр. 22

С Т Р .  22
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  31
е) Съгласието за спиране на диализното лече-
ние се дава от пациента след подробни разяснения
от лекуващия екип на последиците от това реше-
ние. Съгласието на пациента за спиране на диа-
лизното лечение се дава в писмена форма.
ж) При недееспособни пациенти писменото
информирано съгласие за провеждане, за отказ или
за спиране на диализно лечение се дава от техните
законни представители или попечители.
з) Отказът на пациента за започване на диа-
лизно лечение, както и съгласието му за спиране
на диализното лечение, не е основание да му бъде
отказано консервативно лечение.
и) Диализната структура води статистика за
пациентите, отказали диализно лечение, както и
за тези, дали съгласие за спиране на лечението.
й) Задължението на лекарския екип за инфор-
миране на пациента включва: информираност за
клиничното му състояние; за спецификата на пред-
стоящото му лечение; за риска и ползата от необ-
ходимите диагностични и лечебни процедури и
манипулации.
5. Педиатрична диализа
—Диализно лечение на деца се извършва от
педиатър с подходяща за дейността професионал-
на квалификация.
6. Перитонеална диализа
6.1. Екипировка и диализни разтвори.
а) Диализното звено, прилагащо перитонеална
диализа, трябва да има възможност да провежда
лечение не само с постоянна амбулаторна перито-
неална диализа (CAPD), но също и с другите фор-
ми на перитонеална диализа. Трябва да има въз-
можност за прехвърляне на хемодиализа при нуж-
да, а също за включване в листа на чакащи бъбреч-
на трансплантация на подходящите за това болни.
б) Използваните консумативни материали е
необходимо да притежават СЕ марка и да имат
разрешение за употреба в Република България.
в) Разтворите за перитонеална диализа е необ-
ходимо да са произведени съгласно изискванията
на GMP и да имат разрешение за употреба в Репуб-
лика България.
г) Трябва да се използва разчленяваща се сис-
тема във всички случаи, освен при наличие на
медицински противопоказания.
д) Персоналът трябва да е запознат с ограниче-
нията на метода перитонеална диализа.
е) При част от пациентите (тези с висок транс-
фер на нискомолекулни субстанции и липса на
остатъчна бъбречна функция) следва да се предпо-
читат специални разтвори, например такива с глю-
козни полимери.
ж) Необходимо е да бъде създадена възмож-
ност за лечение с автоматизирана перитонеална
диализа при наличие на клинични и социални ин-
д и к а ц и и .
6.2. Тестуване на функцията на перитонеална-
та мембрана и ефективност на перитонеалната
диализа.
а) Перитонеалният еквилибрационен тест (ПЕТ)
се провежда през първите 4—8 седмици на лечени-
ето или при наличие на клинични индикации, или
при смяна на метода от CAPD на апаратна перито-
неална диализа (APD).
б) Общият седмичен креатининов клирънс (диа-
лиза плюс остатъчна функция) трябва да е в след-
ните стойности: над 50 l /седмица/ 1,73m2 и/или Kt/V
за урея за една седмица трябва да е над 1,7 при
измерване 8 седмици след началото на лечението.
Горните стойности се приемат за минимални при
пациентите с висока транспортна функция и при
тези на APD.
в) Двата метода за определяне на ефективност-
та са равностойни.
г) При болни с ниска транспортна функция е
необходимо да се отчита обстоятелството, че дос-
тигането на желания общ седмичен креатининов
клирънс е затруднено.
д) Изследването за ефективност е необходимо
да се провежда ежегодно и при наличие на клинич-
ни индикации.
е) Необходимо е внимателно да се следи водни-
ят баланс, специално при болни в анурия. При не-
възможност да се осигури адекватност на диализа-
та може да се използват разтвори с глюкозни по-
лимери през деня в комбинация с APD.
6.3. Риск от инфекциозни усложнения.
Честотата на инфекциозните усложнения при
перитонеална диализа да не надвишава следните
показатели:
а) Честота на перитонити—под 1 епизод на 15
пациент-месеца.
б) Честотата на негативни култури от перито-
неален диализат при болни с клиника на перито-
нит—под 15 %.
в) Честотата на излекуване при първи епизод
на перитонит—над 80 % (без отстраняване на пе-
ритонеалния катетър).
6.4. Перитонеална диализа при деца.
а) Всички деца, лекувани с перитонеална диа-
лиза, трябва да се наблюдават в диализен център,
специализиран в лечението на деца.
б) Показателите за ефективност на лечението,
установени за възрастни, се считат за минимално
изискуеми при лечението на деца.
7. Хемодиализа и перитонеална диализа—био-
химични параметри и хранене
7.1. Вземане на кръвната проба.
а) При болни на хемодиализа кръвната проба
се взема в средата на седмицата (след първия къс
интервал).
б) Посочените стойности на албумин, бикарбо-
нати, фосфати, калций и калий се отнасят за пред-
диализна проба при болни на хемодиализа.
—Албумин: серумният албумин не трябва да бъде
под 35 g/L.
—Бикарбонати: серумният бикарбонат трябва
да бъде между 20 и 26 mmol/L при болни на хемо-
диализа и между 25 и 29 mmol/L при болни на CAPD.
—Паратхормон (ПТХ): ПТХ трябва да бъде по-
нисък от 4Х максималната стойност.
—Фосфати: серумните фосфати трябва да бъ-
дат под 1,8 mmol/L.
—Калций: серумният калций трябва да бъде
между 2,2 и 2,6 mmol/L.
—Калий: серумният калий трябва да бъде меж-
ду 3,5 и 6,5 mmol/L при болни на хемодиализа.
При болни на перитонеална диализа—между 3,5
и 5,5 mmol/L.