Държавен вестник, бр. 94, 2018 г., стр. 10

СТР.  10	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  94
стратегическите обекти и дейности, които са 
от значение за националната сигурност;
3. оказване на методическо съдействие в 
процеса на управление на киберинциденти;
4. осигуряване на цялостен анализ на 
постъпващата информация и оценка на ин-
формационната защита на стратегическите 
обекти и дейности, които са от значение за 
националната сигурност.
(4) Центърът по ал. 2 поддържа готов-
ност за координирана съвместна реакция в 
рамките на Националната координационно-
организационна мрежа за киберсигурност 
при настъпването на инциденти, свързани 
със сигурността на комуникационните и ин-
формационните системи на стратегическите 
обекти и дейности, които са от значение за 
националната сигурност.
(5) Центърът по ал. 2 изпълнява и задачи, 
свързани с функциите на Държавна агенция 
„Национална сигурност“ по чл. 6, ал. 5 от 
Закона за Държавна агенция „Национална 
сигурност“.
(6) При уведомяване от Държавна агенция 
„Национална сигурност“ ръководителите 
на стратегически обекти и възлагащите и 
извършващите стратегически дейности са 
длъжни незабавно, когато това е технически 
възможно, да филтрират или преустановят 
зловредния интернет трафик – източник на 
кибератака. 
Национални компетентни органи 
Чл. 16. (1) Министерският съвет определя 
с решение административните органи, към 
които се създават национални компетентни 
органи по мрежова и информационна си-
гурност за секторите и услугите, посочени 
в приложения № 1 и 2, когато такива не са 
създадени със специален закон.
(2) Национален компетентен орган за всич-
ки административни органи, както и за лицата 
и организациите по чл. 4, ал. 1, т. 3 и 4, е 
Държавна агенция „Електронно управление“.
(3) Националните компетентни органи:
1. координират и контролират изпълнението 
на задачите, свързани с мрежовата и инфор-
мационната сигурност на административните 
органи, операторите на съществени услуги 
и доставчиците на цифрови услуги съгласно 
този закон;
2. приемат, след съгласуване с Държавна 
агенция „Електронно управление“, насоки 
относно обстоятелствата, при които субектите 
по чл. 4, ал. 1 са длъжни да уведомяват за 
инциденти;
3. оценяват дали административните ор-
гани, операторите на съществени услуги и 
доставчиците на цифрови услуги изпълня-
ват задълженията си по глава втора, както 
и въздействието на това изпълнение върху 
мрежовата и информационната сигурност и 
предприемат съответните мерки при неиз-
пълнение;
4. съвместно с Агенцията на Европейския 
съюз за мрежова и информационна сигурност 
(ENISA) изготвят препоръки и насоки по от-
ношение на техническите области, които да се 
вземат предвид във връзка с използването на 
европейските или международните стандарти 
и спецификации от значение за мрежовата и 
информационната сигурност;
5. със съдействието на Агенцията на Ев-
ропейския съюз за мрежова и информаци-
онна сигурност (ENISA) изготвят препоръки 
и насоки, свързани с използването на вече 
съществуващите стандарти, включително 
националните, с цел еднаквото прилагане на 
глава втора.
(4) Националните компетентни органи 
гарантират, че екипите за реагиране при ин-
циденти с компютърната сигурност по чл. 18 
и 19 получават уведомления за инциденти по 
този закон.
(5) Националните компетентни органи имат 
право да изискват от административните ор-
гани и от операторите на съществени услуги:
1. информация, необходима за оценка на 
мрежовата и информационната им сигурност, 
включително съществуващи политики за 
сигурност, резултати от одити на мрежовата 
и информационната сигурност, когато са 
извършени от друг квалифициран одитор, и 
доказателствата, на които те се основават;
2. доказателства за ефективно изпълнение 
на препоръките от одити на мрежовата и 
информационната им сигурност.
(6) В искането по ал. 5 националните ком-
петентни органи посочват целта му и уточ-
няват каква информация или доказателства 
се изискват.
(7) След оценяването на информацията 
или на доказателствата по ал. 5 съответ- 
ният национален компетентен орган дава 
при необходимост задължителни указания 
за отстраняване на установените пропуски в 
изпълнението на изискванията, предвидени 
в глава втора.
(8) За целите на глава втора националните 
компетентни органи имат право да изискват 
от доставчиците на цифрови услуги да:
1. предоставят информацията, необходима 
за оценка на мрежовата и информационната 
им сигурност, включително съществуващи 
политики за сигурност;
2. отстранят всеки пропуск в изпълнението 
на изискванията, предвидени в глава втора.
(9) Когато получи доказателства, че даден 
доставчик на цифрови услуги не отговаря 
на изискванията, установени в глава втора, 
съответният национален компетентен орган 
предприема действия съгласно правомощията 
си по ал. 8. Тези доказателства могат да се 
предоставят от компетентен орган на друга 
държава – членка на Европейския съюз, в 
която доставчикът на цифрови услуги пре-
доставя услугата.