Държавен вестник, бр. 93, 2011 г., стр. 54

СТР.  54	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  93
конституционната рамка, а напротив – дава 
се отговор на необходимостта от прозрачни 
назначения в независимата съдебна власт. 
Не споделяме довода в искането, че явното 
гласуване ще злепостави свободомислещите 
членове на ВСС и ще доведе до колегиалното 
неудобство. Доводът не е юридически, а и 
личното решение при гласуването на всеки от 
членовете на съвета, които съгласно чл. 130, 
ал. 2 от Конституцията и чл. 17, ал. 1 ЗСВ 
са с високи професионални и нравствени 
качества, не следва да се определя от начина 
на упражняване на вота. 
Конституционни съдии: 
Емилия Друмева,
Благовест Пунев,
Стефка Стоева,
Румен Ненков
ОСОБЕНО МНЕНИЕ И СТАНОВИЩЕ
по конституционно дело № 6 от 2011 г.
на конституционните съдии Благовест Пунев 
и Румен Ненков
Не сме съгласни с взетото от мнозинство­
то съдии решение в отделни негови части, с 
които са обявени за противоконституционни 
разпоредби на Закона за съдебната власт 
(ЗСВ), последно изменен и допълнен със За­
кона за изменение и допълнение на Закона 
за съдебната власт, обн., ДВ, бр. 13 от 2011 г. 
(ЗИДЗСВ), както следва: 
1. Разпоредбите на чл. 42, ал. 2, чл. 50, 
чл. 164, ал. 3 и 6 и чл. 178, ал. 4 ЗСВ според 
нас не са противоконституционни и в частта, 
с която се изисква изборът на главен съдебен 
инспектор да бъде измежду действащите съ­
дии, прокурори и следователи, а назначението 
на съдия в специализиран наказателен съд, 
респ. прокурор в специализирана прокурату­
ра, да бъде само измежду действащи съдии 
и прокурори. Парламентът е упражнил кон­
ституционната делегация по чл. 132, ал. 10 и 
чл. 133 от Конституцията да уреди със закон 
условията за избиране на главен съдебен ин­
спектор и съдии. Решението селекцията да се 
извърши от средите на самата деполитизирана 
магистратура съответства на конституционно 
оправдана цел – да се даде възможност на 
съдебната власт да се самоорганизира в конте­
кста на нейната независимост по чл. 117, ал. 2, 
изр. 1 от Конституцията при намаляване на 
възможността за партийно-политическо вли­
яние чрез външни назначения. Действащите 
съдии и прокурори повече от всички оста­
нали юристи познават актуалните проблеми 
на съдебната администрация, не се нуждаят 
от допълнителна правна и психологическа 
подготовка относно дължимото поведение 
в съдебната зала, не се осланят на минали 
заслуги, а на доказани в настоящето теоре­
тически и практически качества. Оспореното 
изискване изцяло е основано на професионални 
критерии, израз е на допустима законодателна 
преценка по целесъобразност, поради което 
не води до дискриминация на останалите 
юристи по смисъла на чл. 6, ал. 2, изр. 2 от 
Конституцията (в този смисъл вж. Решение 
№ 8 по к. д. № 9 от 1994 г.). 
Отделянето на 20 процента от свободните 
щатни бройки в съда, прокуратурата и след­
ствието за външно първоначално назначаване 
чрез конкурс (чл. 178, ал. 1 ЗСВ) е законода­
телно решение, взето от Народното събра­
ние в рамките на дискреционната му власт, 
предоставена от чл. 133 от Конституцията. 
В никакъв случай това правило не произ­
тича пряко от самия основен закон. Затова 
ограниченото му приложение по отношение 
на специализираните съд и прокуратура, 
въведено с новата ал. 4 на чл. 178 ЗСВ, не е 
противоконституционно.
2. Изразяваме негативно становище по 
съдържанието на мотивите на решението 
във връзка с обявяване на противоконсти­
туционността на изменението на чл. 75 ЗСВ. 
Наистина възлагането на Висшия съдебен 
съвет да издаде наредба по отношение на съ­
дебните заседатели е противоконституционно, 
но не защото по принцип не му е позволено 
да приема подзаконови нормативни актове с 
вътрешноорганизационен характер, а защото 
новосъздадено задължение на съвета е не­
съвместимо с лимитативно установените му 
конституционни правомощия, определени в 
чл. 130, ал. 6 и 7 от Конституцията. Затова в 
решението на Конституционния съд трябваше 
да се посочи, че се обявява за противокон­
ституционно само последното изменение с 
оглед възстановяване на старото положе­
ние – наредбата да се издава от министъра на 
правосъдието. В тази връзка § 126 ЗИДЗСВ 
следваше да се обяви за противоконституци­
онен само в частта „§ 21“.
3. Разпоредбата на чл. 194в ЗСВ не е 
противоконституционна, а чл. 209а ЗСВ е 
противоконституционен частично само от­
носно думата „показателите“. В решението е 
констатирано, че освен Министерския съвет и 
министрите други конституционно установени 
органи също могат да приемат подзаконови 
нормативни актове (наредби, правилници и 
пр.) във връзка с изпълнението на възложе­
ните им властнически правомощия, макар и 
такава възможност да не е изрично предви­
дена в Конституцията. Например по силата 
на чл. 8 от Закона за нормативните актове 
(ЗНА) и чл. 21, ал. 2 от Закона за местното 
самоуправление и местната администрация 
народните съвети приемат редица наредби 
извън изричната делегация по чл. 141, ал. 3 
и 4 от Конституцията по отношение опреде­