Държавен вестник, бр. 34, 2006 г., стр. 24

С Т Р .  24
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  34
Глава I—Общи въпроси
Член 1—Предмет на конвенцията
Тази конвенция установява принципи и нор-
ми по въпросите на гражданството на физичес-
ките лица и норми, уреждащи военните задъл-
жения в случай на множество гражданства, с
които трябва да се приведе в съответствие вът-
решното законодателство на държавите—стра-
ни по конвенцията.
Член 2—Определения
За целта на тази конвенция:
а) “гражданство” означава правната връзка
между едно лице и една държава и не посочва
етническия произход на лицето;
б) “множество гражданства” означава едно-
временното притежаване на две или повече
гражданства от едно и също лице;
в) “дете” означава всяко лице под 18 години,
освен ако законът, приложим към детето, не
предвижда придобиване на пълнолетие на по-
ранна възраст;
г) “вътрешно законодателство” означава
всички видове разпоредби на националната
правна система, в това число конституцията,
законите, подзаконовите актове, указите, съ-
дебната практика, обичайното право и обичаи-
те и практиката, както и нормите, произтича-
щи от задължителните международни актове.
Глава II—Общи принципи, свързани с
гражданството
Член 3—Компетентност на държавата
1. Всяка държава определя сама в своето
законодателство кои са нейните граждани.
2. Това законодателство трябва да бъде при-
ето от другите държави дотолкова, доколкото е
в съответствие с приложимите международни
конвенции, с обичайното международно право
и с общоприетите правни принципи по въпро-
сите на гражданството.
Член 4—Принципи
Разпоредбите по гражданството на всяка
държава—страна по конвенцията, трябва да се
основават на следните принципи:
а) всяко лице има право на гражданство;
б) липсата на гражданство трябва да се из-
бягва;
в) никой не може произволно да бъде лиша-
ван от гражданство;
г) нито бракът, нито неговото разтрогване
между гражданин на държава—страна по кон-
венцията, и чужденец, нито промяната на граж-
данството на един от съпрузите по време на
брака не могат автоматично да засегнат граж-
данството на другия съпруг.
Член 5 – Недопускане на дискриминация
1. Разпоредбите относно гражданството на
държава—страна по конвенцията, не трябва да
правят разграничение и да предвиждат практи-
ка, водеща до дискриминация, основана на пол,
религия, раса, цвят на кожата или национален
или етнически произход.
2. Всяка държава—страна по конвенцията,
трябва да се ръководи от принципа за недопуска-
не на дискриминация между нейните граждани,
независимо дали са граждани по рождение, или
са придобили нейното гражданство впоследствие.
Глава III—Разпоредби относно гражданството
Член 6—Придобиване на гражданство
1. Всяка държава—страна по конвенцията,
трябва да предвиди разпоредби в своето вът-
решно законодателство, съгласно които нейно-
то гражданство се придобива ex lege (по силата
на закон) от следните лица:
а) децата, единият от родителите на които
притежава по време на раждането им граждан-
ството на тази държава—страна по конвенция-
та, с изключение на разпоредбите, които могат
да бъдат предвидени във вътрешното є законо-
дателство по отношение на деца, родени в чуж-
бина; по отношение на децата, чието родство се
установява чрез припознаване, със съдебно ре-
шение или друга подобна процедура, всяка дър-
жава—членка по конвенцията, може да пред-
види, че детето придобива нейното гражданст-
во по процедурата, определена от вътрешното
є законодателство;
б) новородени, намерени на нейна територия,
които иначе биха се оказали без гражданство.
2. Всяка държава—страна по конвенцията,
трябва да предвиди разпоредби във вътрешно-
то си законодателство, съгласно които нейното
гражданство да се придобива от деца, родени на
нейна територия, които не придобиват по рож-
дение друго гражданство. Такова гражданство
се предоставя:
а) ex lege—по рождение; или
б) впоследствие—на деца, които са останали
без гражданство, при подаването от въпросното
дете или от негово име на молба пред съответ-
ните власти съгласно начините, които вътреш-
ното законодателство на държавата—страна по
конвенцията, е посочило за подобни случаи; тази
молба може да се направи на основание закон-
ното и постоянно пребиваване на нейна терито-
рия за период, ненадвишаващ пет години, непос-
редствено предшестващ подаването на молбата.
3. Всяка държава—страна по конвенцията,
трябва да предвиди разпоредби във вътрешното
си законодателство относно възможността за
натурализация на лицата, законно и постоянно
пребиваващи на нейна територия. При опреде-
ляне на условията за натурализация не бива да се
изисква период за пребиваване, надвишаващ
десет години преди подаването на молбата.
4. Всяка държава—страна по конвенцията,
трябва да улеснява чрез вътрешното си законо-
дателство придобиването на гражданство от
следните лица:
а) съпрузи на нейни граждани;
б) деца на един от нейните граждани, влиза-
щи в изключенията по чл. 6, т. 1, буква “а”;
в) деца, един от чиито родители придобива
или е придобил нейното гражданство;