Държавен вестник, бр. 40, 2013 г., стр. 65

БРОЙ  40	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  65  
§ 47. Всички издадени до 8 март 2013 г. 
от ДАМТН удостоверения за регистрация на 
сервизни фирми се считат за валидни.
§ 48. Одобряването на ФУ/ИАСУТД, за 
които производителите или вносителите са 
подали заявление до влизане в сила на тази 
наредба, но процедурата не е приключила, се 
извършва по досегашния ред. 
§ 49. Свидетелство за регистрация на ФУ, 
издадено до влизане в сила на тази наредба, 
е валидно до издаване на ново свидетелство 
в случаите, предвидени в тази наредба.
§ 50. Изискванията на § 35, т. 1 и § 39, т. 1 
от тази наредба се отнасят за ФУ/ИАСУТД, 
одобрявани след влизане в сила на тази наредба.
§ 51. Наредбата влиза в сила от деня на 
обнародването є в „Държавен вестник“. 
Министър:  
Калин Христов
3738
ВЪРХОВЕН  
АДМИНИСТРАТИВЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 3013 
от 4 март 2013 г.
по административно дело № 9789 от 2012 г.
Върховният административен съд в състав: 
председател: Ваня Анчева, и членове: Пав-
лина Найденова и Лозан Панов, с участието 
на секретар-протоколиста Анелия Станкова 
разгледа адм.д. № 9789 по описа за 2012 г. на 
Върховния административен съд, седмо отделе-
ние, докладвано от председателя Ваня Анчева.
Производство по реда на чл. 185 и сл. от 
Административнопроцесуалния кодекс (АПК).
Образувано е по жалба на адв. Христо 
Георгиев Георгиев – САК, срещу чл. 123 от 
Правилника за администрацията в районните, 
окръжните, административните, военните 
и апелативните съдилища, издаден от Вис-
шия съдебен съвет – ДВ, бр. 66 от 2009 г.  
(ПАРОАВАС/правилника).
Жалбоподателят поддържа оплаквания за 
нищожност на атакуваната подзаконова норма 
с твърдения, че същата противоречи на чл. 17, 
ал. 3 от Конституцията на Република България 
(КРБ), както и на друг текст от същия правил-
ник – чл. 115, ал. 2. Сочи, че с разпоредбата, 
чиято валидност оспорва, се създава първична 
уредба на правомощия на съда, каквито не са 
предвидени нито в ЗСВ, нито в процесуалните 
закони – ГПК, АПК, НПК. Моли за отмяна 
на разпоредбата в цялост, алтернативно – само 
в частта є „гаранция или“.
Ответникът – Висш съдебен съвет (ВСС/
съветът), чрез процесуалния му представител 
оспорва жалбата в депозирано писмено ста-
новище, като счита същата за недопустима. 
Моли за присъждане на разноски.
Представителят на Върховната админи-
стративна прокуратура дава заключение за 
основателност на жалбата. Счита, че про-
цесният правилник е валиден акт, приет от 
ВСС в съответствие с делегираната му от 
закона компетентност съгласно чл. 342, ал. 1 
от Закона за съдебната власт (ЗСВ) във връз-
ка с чл. 76, ал. 1 АПК и чл. 12 от Закона за 
нормативните актове (ЗНА). Развива съобра-
жения за наличие на основания за отмяна на 
оспорената разпоредба на чл. 123 ПАРОАВАС 
поради несъответствието є с Конституцията 
и с други актове от по-висока степен.
Върховният административен съд, в на-
стоящия състав на седмо отделение, приема 
жалбата за процесуално допустима. По този 
въпрос е постановено окончателно опре-
деление № 14207 от 13.11.2012 г. по адм.д. 
№ 12622/2012 г. на петчленен състав на Вър-
ховния административен съд, което по силата 
на чл. 224 във връзка с чл. 236 АПК е задъл-
жително за настоящия тричленен състав.
За да се произнесе по съществото є, съдът 
съобрази следното:
Оспорената разпоредба на чл. 123 ПАРОАВАС 
предвижда, че при служебно издаване на из-
пълнителен лист срещу лице, в полза на което 
има към делото гаранция или лична сума, се 
извършва прихващане с разпореждане и се 
издава изпълнителен лист само за разликата 
между дължимата и наличната сума. Прихва-
натата сума се внася в бюджета на съдебната 
власт. Когато присъдената сума е по-малка 
от гаранцията, разликата се освобождава с 
отбелязване върху гърба на банковото удос-
товерение.
Правилникът, в който се съдържа атакува-
ният текст, е приет на основание чл. 342, ал. 1 
ЗСВ, по силата на който Висшият съдебен съвет 
приема правилници за администрацията на ор-
ганите на съдебната власт. Видно от очертания 
в чл. 342, ал. 2 ЗСВ обхват на законово делеги-
раното на ВСС правомощие, с правилниците се 
определят звената на администрацията, функ-
ционалните им характеристики, организацията 
на работата в администрацията на органите 
на съдебната власт, длъжностното разписание, 
типовите длъжностни характеристики на съ-
дебните служители, редът за провеждане на 
конкурс, условията за несъвместимост за съ-
дебен служител и органите по назначаването 
им. Следователно, по своята правна същност 
и съдържание правилникът има характер на 
вътрешноустройствени правила, касаещи ад-
министрацията на органи на съдебната власт 
и организацията на тяхната работа. Висшият 
съдебен съвет като конституционно създаден, 
специфичен колективен административен орган 
на съдебната власт, чиято основна цел е да 
осигурява независимостта є, има точно опре-
делени административни и организационни