Държавен вестник, бр. 40, 2015 г., стр. 25

БРОЙ  40	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  25  
на кораба, или, ако корабът не е регистриран 
в държава – страна по тази Конвенция, на 
органа, издал или заверил удостоверението.
6. Застраховката или финансовото обезпе-
чение не отговарят на изискванията на този 
член, ако по причини, различни от изтичането 
на посочения в свидетелството по параграф 
2 срок на валидност на застраховката или 
обезпечението, действието им може да бъде 
прекратено преди изтичането на три месеца 
от датата, на която органът по параграф 6 е 
уведомен за прекратяването, освен ако свиде-
телството е било предадено на този орган или 
в рамките на въпросния срок е било издадено 
ново свидетелство. Предходното се отнася и 
за всякакви изменения, в резултат на които 
застраховката или обезпечението престанат 
да отговарят на изискванията на този член.
7. В съответствие с разпоредбите на този 
член и съобразно одобрените от Организацията 
указания относно финансовата отговорност 
на регистрираните собственици държавата 
на регистрация на кораба определя условията 
за издаване и валидност на свидетелството.
8. Нищо в тази Конвенция няма да се тъл-
кува като изискване към държава – страна по 
нея, да не разчита на информация, получена 
от други държави, Организацията или други 
международни организации, относно финан-
совото положение на лицата, предоставящи 
застраховка или финансово обезпечение за 
целите на Конвенцията. В такива случаи 
държава – страна по Конвенцията, разчитаща 
на такава информация, не се освобождава от 
отговорност като държава, издаваща свиде-
телство по параграф 2.
9. Свидетелствата, издадени и заверени 
съгласно упълномощаване от държава – стра-
на по тази Конвенция, се приемат от дру-
гите държави – страни по нея, за целите на 
Конвенцията и се считат от другите държа-
ви – страни по нея, за свидетелства със същата 
сила като издадените или заверените от тях 
свидетелства, дори ако са били издадени или 
заверени за кораби, които не са регистрирани 
в държава – страна по Конвенцията. Всяка 
държава – страна по Конвенцията има право 
по всяко време да потърси консултация от 
издаващата или заверяващата държава, ако 
сметне, че посоченият в удостоверението 
застраховател или гарант няма финансова 
възможност да изпълни задълженията по 
Конвенцията.
10. Искове за обезщетения по тази Кон-
венция може да се предявяват директно 
срещу застрахователя или предоставящия 
финансово обезпечение за задълженията на 
регистрирания собственик. В такъв случай 
ответникът има право да направи възражени-
ята (с изключение на фалит или ликвидация 
на регистрирания собственик), които би имал 
право да направи регистрираният собственик, 
включително за ограничаване на отговор-
ността съгласно приложимия национален 
или международен режим. Освен това, дори 
ако регистрираният собственик няма право 
да ограничи своята отговорност, ответникът 
има право да стори това в размер, равен на 
размера на застраховката или финансовото 
обезпечение по параграф 1. Също така от-
ветникът има право да направи възражение, 
че морското произшествие е било причинено 
поради умишлено неправомерно действие от 
страна на самия собственик, но ответникът 
няма право да прави други възражения, ко-
ито би могъл да направи в дело, заведено 
срещу него от регистрирания собственик. 
Във всички случаи ответникът има право да 
поиска регистрираният собственик да бъде 
привлечен по делото.
11. Никоя държава – страна по тази Кон-
венция, няма право да разрешава на кораб с 
право да плава под нейно знаме, към който 
е приложим този член, да извършва дейност 
по което и да е време, ако няма издадено 
свидетелство по алинеи 2 или 14.
12. В съответствие с разпоредбите на този 
член всяка държава – страна по тази Конвен-
ция, се задължава да направи необходимото 
според националното си законодателство за 
осигуряване на действаща застраховка или 
друго обезпечение в посочения в параграф 1 
размер за всеки кораб с бруто тонаж 300 или 
повече тона, независимо къде е регистриран, 
напускащ или влизащ в пристанище на нейна 
територия, или напускащ, или пристигащ на 
морско съоръжение в нейното териториално 
море.
13. Независимо от разпоредбите на пара-
граф 5 всяка държава – страна по тази Кон-
венция, има право да уведоми Генералния 
секретар, че за целите на параграф 12 не 
съществува задължението свидетелството по 
параграф 2 да бъде съхранявано на кораба или 
да бъде показвано при отправено поискване 
към кораб, напускащ или влизащ в пристани-
ще, или напускащ, или пристигащ на морско 
съоръжение на нейна територия, при условие 
че издаващата свидетелството по параграф 2 
държава – страна по Конвенцията, е уведо-
мила Генералния секретар, че поддържа в 
електронен формат документация, достъпна 
за всички държави – страни по Конвенцията, 
удостоверяваща наличието на такова свиде-
телство и позволяваща на държавите – страни 
по Конвенцията, да изпълнят задълженията 
си по параграф 12.