Държавен вестник, бр. 93, 2011 г., стр. 30

СТР.  30	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  93
НПК), което е гаранция за точното и еднакво 
прилагане на законите от специализирания 
наказателен съд. 
Предвид горното съдът е на мнение, че 
прилагането на общите процесуални правила 
от специализирания наказателен съд го прави 
редовен, а не извънреден съд.
І.4.1. Относно разследващите поли­
цаи – чл. 411в НПК
В искането се сочи, че разследващите 
полицаи в следствения отдел в специализи­
раната прокуратура се назначават със заповед 
на министъра на вътрешните работи и са на 
пряко негово подчинение, поради което не 
могат да бъдат обективни и с това е нарушен 
принципът на правовата държава и принципът 
на разделение на властите.
Съгласно оспорения чл. 411в НПК органи 
на досъдебното производство по подсъдните 
на специализирания наказателен съд дела са 
прокурорът от специализираната прокуратура 
и разследващите органи, които са следова­
телите в следствения отдел в специализира­
ната прокуратура и разследващите полицаи, 
определени със заповед на министъра на 
вътрешните работи.
Съдът намира, че разпоредбата на чл. 411в 
НПК не прави специализирания наказателен 
съд извънреден съд на две основания. Незави­
симо че систематичното място на разпоредбата 
е в особените правила, тя не е в отклонение от 
общите правила на досъдебното производство 
и конкретно от чл. 52, ал. 2 и 3 НПК, които 
предвиждат, че разследващи органи са слу­
жителите от Министерството на вътрешните 
работи, назначени на длъжност „разследващ 
полицай“, и полицейските органи в Минис­
терството на вътрешните работи – в случаите, 
предвидени в този кодекс. По сходен начин 
са уредени органите на военното досъдебно 
производство (чл. 399, ал. 2 и 3 НПК), при 
което военни разследващи органи са военните 
следователи и военните разследващи полицаи, 
определени със заповед на министъра на от­
браната. Разследващите органи не действат 
под ръководството на министъра на вътреш­
ните работи, а под ръководството и надзора 
на прокурора (чл. 52, ал. 3 НПК), който 
непосредствено следи за законосъобразното 
провеждане на разследването, и тази законова 
уредба напълно съответства на чл. 127, т. 1 
от Конституцията. 
Разследващите полицаи са полицейски 
органи и като такива са част от Министер­
ството на вътрешните работи, ръководено от 
министъра на вътрешните работи, на който 
те са подчинени административно. Като ор­
ган на изпълнителната власт министърът на 
вътрешните работи не е включен от Нака­
зателно-процесуалния кодекс в дейността по 
разследването. То се осъществява от разслед­
ващите органи, а ръководството и надзорът 
върху тях Конституцията и процесуалният 
закон вменяват на прокурор, който е орган 
на съдебната власт. Гаранциите за независи­
мост на служителите на Министерството на 
вътрешните работи, назначени на длъжност 
„разследващ полицай“, се съдържат и в чл. 54 
от Закона за Министерството на вътрешните 
работи (ДВ, бр. 17 от 2006 г.), съгласно който 
те извършват разследването на престъпления 
по реда на Наказателно-процесуалния кодекс, 
ръководят се от закона и от задължителните 
писмени указания на прокурора по разслед­
ването и горестоящите ръководители нямат 
право да им дават указания по разследване­
то. Издаването от министъра на вътрешните 
работи на административната заповед за 
определяне на разследващите полицаи не ги 
прави и функционално зависими от орган 
на изпълнителната власт в дейността им по 
разследване на престъпленията, поради което 
не са нарушени конституционните принципи 
на правовата държава и на разделение на 
властите, и съдът не установява противокон­
ституционност на чл. 411в НПК. 
І.4.2. Относно задължението за явяване на 
участниците в процеса пред специализирания 
наказателен съд – чл. 411д, ал. 3 НПК
Оспорената разпоредба задължава участ­
ниците в процеса да се явяват в съдебното 
заседание пред специализирания наказателен 
съд независимо от призоваването им пред 
други съдилища или органи на досъдебно­
то производство. Вносителите на искането 
твърдят, че по този начин специализираният 
наказателен съд се поставя над всички други 
съдилища и държавни органи, а участниците 
в процеса, независимо от задълженията си 
към други органи на съдебната власт, трябва 
да го предпочетат под заплахата от санкции.
Проблемът с отлагането на делата от 
съдилищата, поради неявяване на някой от 
участниците в процеса предвид служебна 
ангажираност по други дела, е изключително 
актуален в българските условия. Няма норма­
тивно установени в законодателството правила 
за поредност за явяване на участниците по 
делата пред различните по вид и степен орга­
ни на съдебната власт, защото не се касае до 
процесуални правила, а до правила, свързани 
с организацията на работа по разглеждане 
на делата. Поначало конкуренция между 
съдилищата и органите на съдебното произ­
водство относно приоритетите за явяване на 
участниците в процеса съществува постоянно 
и преди създаването на специализирания на­
казателен съд. Конкуренция може да възникне 
не само поради необходимостта от явяване