Държавен вестник, бр. 100, 2006 г., стр. 28

С Т Р .  28
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  100
б) терминът “България” означава Републи-
ка България и когато е употребен в географски
смисъл, означава територията и териториално-
то море, върху която тя упражнява своя държа-
вен суверенитет, а така също континенталният
шелф и изключителната икономическа зона,
върху които тя упражнява суверенни права и
юрисдикция в съответствие с международното
право;
в) терминът “Алжир” означава Алжирската
демократична и народна република и когато е
употребен в географски смисъл, означава тери-
торията на Алжирската демократична и народ-
на република, включително нейните територи-
ално море и морските зони отвъд тях, върху които
Алжирската демократична и народна републи-
ка в съответствие с международното право и
вътрешното си законодателство упражнява сво-
ята юрисдикция и суверенни права с цел изслед-
ване и добиване на природни ресурси от морско-
то дъно, подпочва и прилежащите води;
г) терминът “лице” включва физическо лице,
дружество или всяко друго сдружение от лица;
д) терминът “дружество” означава всяко
юридическо лице или общност, която се трети-
ра като юридическо лице за целите на данъчно-
то облагане;
е) термините “предприятие на едната дого-
варяща държава” и “предприятие на другата
договаряща държава” означават съответно пред-
приятие, ръководено от местно лице на едната
договаряща държава, и предприятие, ръково-
дено от местно лице на другата договаряща дър-
жава;
ж) терминът “гражданин” означава:
(i)
всяко физическо лице, което прите-
жава гражданството на едната дого-
варяща държава;
(ii) всяко юридическо лице, дружество
или асоциация, чийто статут се опре-
деля от законодателството на съот-
ветната държава;
з) терминът “международен транспорт” оз-
начава всеки превоз с кораб или самолет, из-
вършван от предприятие на едната договаряща
държава, освен когато корабът или самолетът
се експлоатира изключително между места, на-
миращи се в другата договаряща държава;
и) терминът “компетентен орган” означава:
(i)
по отношение на България—минис-
търа на финансите или негов упълно-
мощен представител;
(ii) по отношение на Алжир—министъра,
отговорен за финансите, или негов
упълномощен представител.
2. При прилагането на спогодбата от догова-
рящите държави всеки термин, който не е из-
рично определен, освен ако контекстът изиск-
ва друго, ще има значението, което към този
момент му придава законодателството на тази
договаряща държава по отношение на данъци-
те, обхванати от спогодбата. Всяко значение,
определено съгласно приложимото данъчно
законодателство на тази държава, ще има пре-
димство по отношение на значението, опреде-
лено в други закони на тази държава.
Член 4
Местно лице
1. За целите на тази спогодба терминът “мест-
но лице на едната договаряща държава” озна-
чава всяко лице, което съгласно законодателс-
твото на тази държава подлежи на данъчно
облагане в нея поради неговото местопребива-
ване, местожителство, място на управление,
място на учредяване или всеки друг критерий
от подобно естество. Този термин обаче не
включва лице, което подлежи на данъчно обла-
гане в тази държава само по отношение на до-
ходи от източници в тази държава или имущес-
тво, разположено в нея.
2. Ако в съответствие с разпоредбите на ал. 1
едно физическо лице е местно и на двете дого-
варящи държави, неговото положение се опре-
деля, както следва:
а) то се счита за местно лице само на тази
договаряща държава, в която разполага с по-
стоянно жилище; ако то разполага с постоянно
жилище в двете държави, то се счита за местно
лице само на тази държава, с която има най-
тесни лични и икономически връзки (център
на жизнени интереси);
б) ако държавата, в която се намира центъ-
рът на жизнените му интереси, не може да бъде
определена или ако то не разполага с постоян-
но жилище в нито една държава, то се счита за
местно лице на държавата, в която обичайно
пребивава;
в) ако то обичайно пребивава в двете държа-
ви или в нито една от тях, то се счита местно
лице на държавата, на която е гражданин;
г) ако то е гражданин на двете държави или
на нито една от тях, компетентните органи на
договарящите държави ще разрешат въпроса
чрез взаимно споразумение.
3. Когато съгласно разпоредбите на ал. 1
лице, което не е физическо лице, е местно лице
на двете договарящи държави, то се счита за
местно лице на държавата, според законите на
която то е създадено.
Член 5
Място на стопанска дейност
1. За целите на тази спогодба терминът “мяс-
то на стопанска дейност” означава определено
място на дейност, чрез което едно предприятие
извършва цялостно или частично стопанската
си дейност.
2. Терминът “място на стопанска дейност”
включва по-специално:
а) място на управление;
б) клон;
в) офис;
г) фабрика;