Държавен вестник, бр. 65, 2021 г., стр. 12

СТР.  12	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  65
(2) Народният представител има право на 
обяснение на своя отрицателен вот в рамките 
на 2 минути след гласуването.
(3) Право на обяснение на отрицателен вот 
има само този народен представител, който 
при обсъждането на въпроса не се е изказвал.
(4) За обяснение на отрицателен вот ду-
мата се дава най-много на трима народни 
представители.
(5) Не се допуска обяснение на отрицателен 
вот след тайно гласуване или след гласуване 
на процедурни въпроси.
Чл. 55. След като списъкът на изказващите 
е изчерпан или са се изказали представители-
те на всички парламентарни групи съгласно 
разпределението на времето за изказване по 
чл. 52 и няма направени искания за удъл-
жаване на времето, председателят обявява 
разискванията за приключени.
Чл. 56. (1) Когато е направено процедурно 
предложение, думата се дава на един народен 
представител, който не е съгласен с него. 
Предложението се поставя веднага на гласу-
ване, без да се обсъжда.
(2) Упражняването на правото по ал. 1 не 
може да засяга правата на парламентарните 
групи по чл. 52, ал. 1 и 2.
Чл. 57. (1) Заседанието може да бъде пре-
кратено или отложено с решение на Народното 
събрание по предложение на председателя 
или на парламентарна група.
(2) Когато са постъпили предложения за 
прекратяване на заседанието и за отлагането 
му, първо се гласува предложението за пре-
кратяване на заседанието.
Чл. 58. (1) При шум или безредие, с което 
се пречи на работата на народните предста-
вители, или когато важни причини налагат, 
председателят може да прекъсне заседанието 
за определено време.
(2) Всяка парламентарна група може да 
поиска прекъсване на заседанието за не 
повече от 30 минути веднъж на заседание. 
Председателят прекъсва заседанието ведна-
га след като това бъде поискано и определя 
продължителността на прекъсването, което 
не може да бъде по-малко от 15 минути. Вре-
мето на заседанието се удължава с времето 
на прекъсването.
(3) Извън случаите по ал. 1 и 2 председате-
лят по своя инициатива може да дава почивка.
Чл. 59. (1) Членовете на Министерския съ-
вет имат право да присъстват на заседанията 
на Народното събрание. По тяхно искане те 
се изслушват с предимство. Председателят на 
Народното събрание може да определя вре-
мето, през което членовете на Министерския 
съвет говорят по определен въпрос.
(2) Всяка парламентарна група може да из-
рази становище по темата, по която е говорил 
членът на Министерския съвет, в рамките на 
две минути.
Чл. 60. (1) Гласуването е лично. Гласу-
ва се „за“, „против“ или „въздържал се“. 
Гласуването се извършва явно. Народното 
събрание може да реши отделно гласуване 
да бъде тайно.
(2) Явното гласуване се извършва чрез:
1. компютризирана система за гласуване;
2. вдигане на ръка;
3. ставане от място при поименно извик-
ване по азбучен ред и отговаряне със „за“, 
„против“ или „въздържал се“;
4. саморъчно подписване;
5. поименно изписване имената на на-
родните представители и начина на тяхното 
гласуване чрез компютризираната система 
за гласуване.
(3) При компютризираната система гла-
суването става чрез биометрични данни на 
всеки един народен представител или чрез 
система, задействана с биометрични данни 
на всеки един народен представител.
(4) Тайното гласуване се извършва с бю-
летини.
Чл. 61. Предложение за гласуване по 
чл. 60, ал. 2, т. 3, 4 и 5 или за тайно гласу-
ване може да бъде направено от една десета 
от всички народни представители или от 
една парламентарна група. Предложението 
се поставя на гласуване без разисквания. 
Изслушва се по един народен представител 
от парламентарна група, която не е съгласна 
с направеното предложение.
Чл. 62. (1) Преди гласуването председателят 
приканва народните представители да заемат 
местата си. Времето за гласуване по чл. 60, 
ал. 2, т. 1 е до 1 минута, но не по-малко от 
30 секунди.
(2) От обявяването на гласуването до за-
вършването му не се допускат изказвания и 
процедурни въпроси.
Чл. 63. (1) Гласуването се извършва по 
следния ред:
1. предложения за отхвърляне;
2. предложения за отлагане на следващо 
заседание;
3. предложения за редакционни или прав-
но-технически поправки;
4. обсъждан текст, който може да съдържа 
и одобрени вече редакционни или правно-
технически поправки;
5. основно предложение.
(2) Когато има две или повече предложе-
ния от едно и също естество, те се гласуват 
по реда на постъпването им.
Чл. 64. (1) Предложението се смята за 
прието, ако за него са гласували повече 
от половината от присъстващите народни 
представители, освен ако в Конституцията 
е предвидено друго.
(2) В случай на равенство на гласовете 
предложението се смята за отхвърлено.