Държавен вестник, бр. 64, 2025 г., стр. 38

СТР.  38	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  64
по к.д. № 1/2024 г.). Предвид систематичната 
му връзка с чл. 110 КРБ със запазването на 
чл. 65, ал. 1, изр. 2 КРБ като действащо правило 
се създава и правна несигурност за същността 
на конституционната уредба в степен, която 
указва и на нарушение на принципа на право­
вата държава, установен като основополагащ 
в чл. 4, ал. 1 КРБ“.
Според вносителя въведените с § 7, т. 1 
ЗИД на Конституцията изменения в чл. 99, 
ал. 5 от Основния закон ограничават пра­
вомощията на президента в рамките на 
процедурата за назначаване на служебното 
правителство и представляват „промяна във 
формата на държавно управление, чрез която 
се нарушава и принципът на разделение на 
властите, прогласен в чл. 8 КРБ. Поради това 
и на основание чл. 158, т. 3 КРБ промяна с 
такова съдържание е от компетентност на 
Великото Народно събрание (в този смисъл 
и РКС № 13 от 2024 г. по к.д. № 1/2024 г.).“
В искането на 53 народни представители 
от 51-вото Народно събрание са изложени и 
твърдения относно процедурата по приемане 
на оспорените разпоредби, както и разби­
рането за нейното конституционосъобразно 
прилагане, което се приема от вносителя за 
нарушено.
В искането на президента на Република 
България се излагат съображения относно 
неговата допустимост и се представя разбира­
нето на вносителя за обхвата на контрола за 
конституционност върху закон за изменение 
и допълнение на Конституцията.
Президентът излага аргументи, според 
които направените с § 2 ЗИД на Конститу­
цията изменения на чл. 64 от Основния закон 
противоречат на чл. 4, ал. 1, чл. 8, чл. 153 и 
чл. 158, т. 3 и 4 от Конституцията. Вносителят 
поддържа, че правилото, според което „пола­
гането на клетвата на новоизбраните народни 
представители прекратява пълномощията на 
предишното НС, променя установеното през 
годините положение, че началото на мандата 
на парламента и мандатите на народните 
представители като част от него започват да 
текат от деня на изборите (Решение № 5 от 
2001 г. по к.д. № 5/2001 г.).“ Посочва се, че 
„[з]аместването на избора с момента на 
клетвата на народните представители като 
начало на мандата игнорира легитимното 
овластяване на титуляря на държавната власт. 
По същество това е лишаване на избраните от 
суверена лица от статуса на народен предста­
вител за времето от случилия се избор до 
евентуалната им клетва“. 
В искането се застъпва разбирането, че 
въведената непрекъсваемост в дейността на 
парламента има за последица несъгласуваност 
на мандата на Народното събрание с инди­
видуалните мандати на народните предста­
вители, както и че създава предпоставки за 
„заобикаляне на конституционно определения 
от първичната учредителна власт срок на 
пълномощията на Народното събрание“. На­
веждат се и съображения, че „новият режим 
на парламентарния мандат“ не е съгласуван 
с действащи разпоредби на Конституцията, 
поради което според вносителя „промените 
в тази им част нарушават принципите на 
разделение на властите и правовата държава“.
По отношение на оспорената промяна в 
чл. 65, ал. 1, изр. второ от Основния закон, 
въведена с § 3 ЗИД на Конституцията, в 
искането се приема, че „[с] регламентиране 
на възможността за народен представител да 
бъде избран и български гражданин, който 
има и друго гражданство, отпада една от 
най-важните заръки на депутатите от Сед­
мото Велико Народно събрание – да бъде 
пазено национално и държавно единство 
(Преамбюл на Конституцията).“ Поддържа се, 
че „допълнението в чл. 65, ал. 1, изр. второ 
пряко променя изискванията за формира­
нето на националния представителен орган, 
засягайки народния суверенитет като фун­
дамент на българската национална държава 
и основополагащ конституционен принцип. 
По този начин с измененията е допуснато 
конституционно недопустимо навлизане в 
пределите на компетентност на ВНС“.
Според президента с въведените с § 7, 
т. 1 във връзка с § 8 ЗИД на Конституцията 
изменения на чл. 99, ал. 5 от Основния закон 
„се променят както статусът на служебното 
правителство, така и този на президента и на 
Народното събрание, ведно с установените 
взаимоотношения между тези органи. На 
президента са му отнети правомощията да 
разпуска парламента, както и да определя 
състава на служебното правителство. Нача­
лото на мандата на следващия парламент 
е поставено в зависимост от процедура по 
съставяне на служебно правителство, като 
отговорността за нейното довършване е отвъд 
волята на оторизираните от суверена органи 
в парламентарната република – президента и 
НС. Създават се възможности за неоправдано 
отлагане на изборите, имайки предвид, че 
срокът за тяхното провеждане не е в зави­
симост от конкретно определен в Основния 
закон момент“. Поддържа се също, че „[с]ъс 
залагането на допълнителни възможности за 
едно неоправдано отлагане на новите избори, 
включително като се поставя насрочването им 
под условието на една процедура без консти­
туционно определен резултат, производната 
учредителна власт излиза извън конститу­