Държавен вестник, бр. 84, 2021 г., стр. 17

БРОЙ  84	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  17  
на отнемане в полза на държавата превозно 
средство по изтъкнатите по-горе доводи също 
би било неоправдано накърнено. Със същест­
вуващата правна уредба законодателят е въвел 
презумпция за престъпна съпричастност на 
собственика на подлежащата на отнемане 
вещ в пълно противоречие с презумпцията 
за невиновност при отсъствие на възможност 
за това трето лице за достъп до независим 
и безпристрастен съд, пред който да оспори 
законността на наложената му тежка санкция.
В практиката си във връзка с правото на 
защита ЕСПЧ приема, че подобно отнемане 
би било съвместимо с Конвенцията за защи­
та на правата на човека и основните свободи 
(КЗПЧОС), ако поведението на собственика на 
подлежащата на отнемане вещ се взема предвид 
в достатъчна степен и ако същият е получил 
разумна възможност да представи своето ста­
новище пред съда, който решава въпроса за 
отнемането на собствеността (Решение от 24 
октомври 1986 г. по делото AGOSI v. the Unites 
Kingdom, 24 октомври 1986, § 48). ЕСПЧ е по­
следователен в своята практика, основана на 
разрешаване на въпросите относно защитата 
на широк кръг от интереси върху собственост­
та, приемайки, че изземването (конфискация, 
отнемане на притежание) следва да обслужва 
легитимна цел, която в много от случаите цели 
да се предотврати престъпление, при съобра­
зяване на обстоятелството, че в тази област 
държавите разполагат с широка свобода на 
преценка при избора на средства за изпълне­
ние и при определянето дали последиците от 
изпълнението са обосновани в общ интерес. По 
делото Air Canada v. United Kingdom, 5 май 1995, 
§ 30, този съд потвърждава възприетия подход, 
че поведението на собственика е релевантен 
фактор и следва да бъде отчетена грижата на 
собственика за вещта в справедливо съдебно 
производство. Според ЕСПЧ правото на лицата 
на необезпокоявано ползване на притежанията 
им не се приема за нарушено, ако съдилища­
та са им осигурили разумна възможност да 
представят тезата си пред отговорните власти 
(Raimondo v. Italy (1994 г.), Arcuri v. Italy (2001 г.). 
Нито едно от посочените две изисквания не 
може да бъде изпълнено в хипотезите на час­
тично оспорените от омбудсмана разпоредби на 
Наказателния кодекс, тъй като задължителната 
корелация между материално и процесуално 
право в разглеждания случай не е осъществе­
на от законодателя и в процесуалния закон е 
налице неоправдана празнота. В своята трайна 
и последователна практика Конституционният 
съд е приел, че правото на защита, включително 
и съдебна, е основно, всеобщо и лично право 
на гражданите (чл. 56 от Конституцията), то е 
средство за защита на други техни нарушени 
или застрашени права и законни интереси и 
тяхна гаранция (Решение № 11 от 30 април 
1998 г. по к. д. № 10/98г.; Решение № 4 от
26 март 2012 г. по к. д. № 14/2011г.).
С оглед на изложеното Конституционният 
съд приема, че оспорените частично разпоредби 
от Наказателния кодекс представляват кон­
ституционно нетърпима намеса на държавата 
в правото на частна собственост на лицата и 
обуславят наличието на твърдяното от вноси­
теля противоречие с чл. 17, ал. 1 и 3, както и 
с чл. 56 и 122 от Конституцията.
Воден от изложените съображения и на 
основание чл. 149, ал. 1, т. 2 от Конституцията 
Конституционният съд
Р Е Ш И :
Обявява за противоконституционни разпо­
редбите на чл. 234г, ал. 3 в частта „независимо 
чия собственост е“, на чл. 242, ал. 8 в частта „и 
когато не е собственост на дееца“, на чл. 280, 
ал. 4 в частта „или му е предоставено добро­
волно“ и на чл. 281, ал. 3 в частта „или му е 
предоставено доброволно“ от Наказателния 
кодекс (обн., ДВ, бр. 26 от 2.04.1968 г.; посл. 
изм., бр. 9 от 2.02.2021 г.).
Председател:
Борис Велчев
5861
МИНИСТЕРСКИ СЪВЕТ
ПОСТАНОВЛЕНИЕ № 313
ОТ 6 ОКТОМВРИ 2021 Г.
за изменение на Постановление № 197 на 
Министерския съвет от 2021 г. за определяне 
на условията, критериите, реда и размера на 
проценти от оборота на средствата, които се 
предоставят на лица, извършващи туропе­
раторска дейност, съгласно чл. 26а, ал. 3 от 
Закона за мерките и действията по време на 
извънредното положение, обявено с Решение на 
Народното събрание от 13 март 2020 г., и за пре­
одоляване на последиците (ДВ, бр. 51 от 2021 г.)
МИНИСТЕРСКИЯТ СЪВЕТ
П О С Т А Н О В И :
§ 1. В чл. 10 ал. 1 се изменя така:
„(1) Туроператорът изплаща на клиентите 
дължимите суми за неосъществени пътувания 
в периода 1 март 2020 г. до 31 декември 2020 г. 
поради COVID-19 в срок до 30 ноември 2021 г.“
Заключителна разпоредба
§ 2. Постановлението влиза в сила от деня 
на обнародването му в „Държавен вестник“.
Министър-председател: 
Стефан Янев
и.д. Главен секретар на Министерския съвет: 
Красимир Божанов
5962