Държавен вестник, бр. 12, 2004 г., стр. 37

Б Р О Й  12
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  37
поредбите на правилника. Съгласно чл. 1
ППЗКВВООБ урежда условията и реда за изда-
ване на разрешения за дейности с огнестрелни
оръжия и боеприпаси, вкл. “колекциониране”,
като дейност по смисъла на закона. Разпоред-
бата на чл. 39, ал. 1 ППЗКВВООБ визира нас-
ледяването като един от способите за придоби-
ване на огнестрелни оръжия и боеприпаси, а
чл. 41, ал. 7 конкретизира, че за придобиването
им по наследство физическото лице представя
документи, удостоверяващи съответно насле-
дяването и произхода им. Тези разпоредби не
ограничават правото на собственост и наследя-
ване, а обслужвайки целта на закона, поставят
съответни изисквания към физическите лица-
наследници при снабдяване с разрешение за
придобиване в хипотезата на наследяване. След-
ва да бъде посочено, че на разрешителен режим
придобиването, респ. носенето, държането и пр.,
на огнестрелните оръжия е било поставено и от
Закона за взривните вещества и оръжията от
1912 г., както и от Закона за контрол над взри-
вовете, оръжията и боеприпасите от 1950 г.,
действал до 1998 г. с изменено (ДВ, бр. 51 от
1965 г.) заглавие—“Закон за контрол над взрив-
ните вещества, оръжията и боеприпасите”. Про-
читът на тези отменени закони налага извода,
че и при действието им законодателят не е дър-
жал сметка за незаконно притежаваните огнес-
трелни оръжия. Такава сметка не държи и сега
действащият ЗКВВООБ, поради което разпо-
редбата на § 1, т. 3 в обжалваната є част не ог-
раничава правото на собственост и наследява-
не по отношение специфичните обекти на соб-
ственост, каквито са огнестрелните оръжия.
Нещо повече, разпоредбата на § 8 от ДР на
ЗКВВООБ поставя извън обсега на закона оп-
ределена категория огнестрелни оръжия, пред-
мет в най-голяма степен на колекциониране.
Не се констатира несъответствие и с разпоред-
бите на чл. 3, букви “д” и “е” от ЗПКМ, опреде-
лящи като паметници на културата предмети с
научна и художествена стойност, носещи инфор-
мация за важни исторически събития и проце-
си и за живота на изтъкнати личности, каквито
могат да бъдат и огнестрелните оръжия. В кон-
текста на оплакванията по жалбата следва да
се посочи, че ППЗКВВООБ не препятства въз-
можността на отделни правни субекти да при-
тежават такива предмети. Становището на жал-
боподателя, в случай че бъде възприето, би
довело до липсата на какъвто и да е контрол
над старинните огнестрелни оръжия (били ви-
наги под разрешителен режим), както и до въз-
можността всяко незаконно придобито огнест-
релно оръжие да бъде “узаконено”, представе-
но като придобито по наследство. Оплакването
за противоречие с чл. 10, ал. 1 от ЗПКМ не следва
да бъде обсъждано предвид отмяната на този
законов текст—ДВ, бр. 112 от 1995 г. При тези
правни изводи обсъдената претенция се явява
неоснователна и не подлежи на уважаване.
По т. 4 от жалбата се претендира незаконо-
съобразност на разпоредбите на чл. 55, ал. 2, т. 1
и 2 ППЗКВВООБ, които имат следното съдър-
жание: т. 1—“в патронника на оръжието се мон-
тира чрез набиване плътна метална вложка от
цветен метал с диаметър, гарантиращ неподвиж-
ността є; при монтажа на вложката основата є
стои на 10 мм от задния срез на цевта; дъното на
получения отвор се залива с червен восък и се
поставя печатът на съответния контролен ор-
ган, водещ на отчет оръжието; номерът на печа-
та се посочва в протокола, който се съставя за
извършеното обезопасяване”, и т. 2—“действи-
ята по т. 1 се извършват задължително и за ре-
зервните части на оръжието, ако има такива”.
Становището за незаконосъобразност жалбопо-
дателят мотивира с довода, че извършено по пред-
видения в разпоредбата начин, обезопасяването
на огнестрелни оръжия води до поставянето им
в състояние на негодност с невъзможност за из-
ползването им по предназначение. Оплакване-
то е неоснователно. Разпоредбата на чл. 5, ал. 3,
т. 4 ЗКВВООБ (доп., ДВ, бр. 99 от 2002 г.) въ-
вежда изискване за обезопасяване на оръжията
за културни цели, вкл. “колекциониране”, от не-
желателен достъп и сработване по предназначе-
ние, като по отношение на реда за това препра-
ща към правилника. Цитираният текст предс-
тавлява законова основа за приетото изменение
на атакуваната разпоредба (обн., ДВ, бр. 24 от
2003 г.), нещо повече, в действащата си редак-
ция атакуваният текст, в сравнение с редакцията
преди изменението (обн., ДВ, бр. 78 от 1999 г.),
разширява възможността за колекциониране на
образци огнестрелни оръжия, произведени без
ограничение във времето. Ето защо обсъдената
разпоредба е не само в съответствие със закона,
а и в духа на демократичните промени в страна-
та. Доводите по жалбата в тази им част, непод-
крепени с доказателства, касаят техническото
изпълнение на действията по обезопасяване, га-
ранция за прецизното изпълнение на които е
дадена в разпоредбата на ал. 3 на текста, пред-
виждаща специален ред и компетентност при
извършването им. Предвид изложеното се нала-
га извод за неоснователност на претенцията за
отмяна на разпоредбите на чл. 55, ал. 2, т. 1 и 2
ППЗКВВООБ.
По същите съображения неоснователна се
явява и претенцията по т. 5 от жалбата за отмяна
разпоредбата на чл. 58, ал. 1, т. 4 ППЗКВВООБ в
частта на израза “обезопасени по реда на чл. 55,
ал. 2”. Както се посочи по-горе, разпоредбата на
чл. 55, предвиждаща реда за обезопасяване на
огнестрелните оръжия, предназначени за колек-
циониране, е в съответствие със закона, поради
което законосъобразна е и разпоредбата на чл. 58,
ал. 1, т. 4, предоставяща възможност за придо-
биване за културни цели на изчерпателно посо-
чени видове огнестрелни оръжия с единствено
изискване тези оръжия да бъдат обезопасени по
надлежния ред.