Държавен вестник, бр. 40, 2017 г., стр. 20

СТР.  20	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  40
за развитие на селските райони за периода 
2007 – 2013 г. Същественото в случая е, че 
ЕК квалифицира преференциалните цени 
като държавна помощ. Преференциалните 
цени за изкупуване на енергия от ВИ са 
предвидени в ЗАВЕИ (чл. 16, ал. 2 и чл. 21, 
ал. 2) и при транспонирането на Директива 
2009/28/ЕС в ЗЕВИ са отново включени като 
мярка за насърчаване на енергията от ВИ. 
За периода 2007 – 2011 г. липсва уведомление 
до ЕК за тази прилагана в страната мярка за 
подпомагане. Един добросъвестен получател 
на помощта се предполага да проследи дали 
процедурата е била спазена и не може да се 
позовава на легитимни правни очаквания, 
ако не е била уведомена ЕК, информация за 
което е необходимо да бъде предвидливо и с 
дължимата грижа потърсена (в този смисъл 
решение на СЕС по дело T-328/09 Producteurs 
de légumes de France v Commission). 
Като подчертава, че конституционната 
закрила се разпростира по отношение на 
обосновани правни очаквания, като отчита 
спецификата на режима на предоставяне на 
преференциални цени в страната за опреде-
лена част от стопанските субекти в сектор 
енергия от ВИ, до промяната с оспорения 
§ 18 ПЗР ЗИДЗЕ, както и предвид изисква-
нето очакванията на инвеститорите да бъдат 
формирани с дължимото внимание и да са 
разумни, при дадените обстоятелства, Кон-
ституционният съд счита, че позоваване на 
легитимни очаквания по конкретното дело 
е неоснователно.
В допълнение Конституционният съд по-
сочва, че СЕС не е особено благосклонен към 
аргумента за легитимни правни очаквания в 
контекста на държавната помощ и поставя 
съществени изисквания към инвеститори-
те (решение по дело C-5/89 Commission of 
the European Communities v Federal Republic 
of Germany, пар. 14; по присъединени дела 
T-427/04 и T-17/05 France and France Télécom 
v Commission и по дело C-24/95 Alcan, Land 
Rheinland-Pfalz v Alcan Deutschland GmbH, пар. 
49; СЕС не поддържа и последващо санира-
не на неспазена процедура по дело T-150/12, 
Greece v Commission, 2014 г.). 
Конституционният съд подчертава, че 
между насърчаването на инвестициите и 
преференциалните цени няма знак за равен-
ство. Преференциалните цени са само една 
от възможните мерки за насърчаване, която в 
процеса на продължаващо развитие на елек-
троенергийния вътрешен пазар в ЕС подлежи 
на съществено ограничаване. Това, че една 
инвестиция в някои години в рамките на 
дългосрочните договори – между 12 и 20 го-­ 
дини в зависимост от типа ВИ – няма да ге-
нерира печалба, която да покрие плащания по 
заеми, получени за по-кратък от очаквания 
период за възвръщаемост на инвестициите, не 
означава, че инвестицията като цяло няма да 
бъде компенсирана и така да се възпрепятства 
свободата на движение на капитали. По-ни-
ските преференциални цени променят само 
периода на възвръщаемост на инвестициите. 
Никой обаче не може да твърди легитимност 
на едно очакване мярката за насърчаване да 
не бъде променяна от законодателя в бъдеще. 
В конкретния случай става дума за такава 
промяна, продиктувана от целта за постигане 
на функциониращ вътрешен електроенергиен 
пазар за ЕС, в който процес участва и Репу-
блика България. Постепенното извеждане на 
производителите на енергия от ВИ на свобод-
ния пазар предполага и заместване на тяхно-
то директно ценово подпомагане с пазарно 
ориентирани схеми за насърчаване (Насоки 
за държавната помощ 2014 – 2020). Поддържа­
нето на необосновано високи преференциални 
цени за енергия от ВИ за субектите по § 18, 
ал. 1 ПЗР ЗИДЗЕ спрямо пазарните цени крие 
риск от деформиране на пазара в рамките 
на ЕС. Направената промяна позволява на 
инвеститорите да планират икономическото 
си поведение и дългосрочно да предвидят 
инвестициите си съобразно механизмите на 
пазара. Либерализирането на движението на 
капитали цели да подпомогне изграждането 
на единен пазар, включително и електроенер-
гиен пазар за ЕС. Тъкмо това е и целта, към 
която е ориентирана предприетата промяна с 
оспорения в искането § 18 ПЗР ЗИДЗЕ. 
Предвид изложеното и като съобрази, че в 
конкретния случай твърдяното от вносителя 
наличие на оправдани правни очаквания за 
субектите по § 18, ал. 1 ПЗР ЗИДЗЕ е не­
основателно, Конституционният съд приема, 
че не е налице несъответствие на оспорената в 
искането законова разпоредба с чл. 63 ДФЕС.
Водим от горното, Конституционният съд 
намира искането за неоснователно и приема, 
че то следва да бъде отхвърлено. Разпоредбата 
на ал. 1 на § 18 ПЗР ЗИДЗЕ и свързаните с нея 
разпоредби в ал. 2, 3, 4 и 5 от § 18 ПЗР ЗИДЗЕ 
не противоречат на чл. 4, ал. 1 и чл. 19, ал. 2 
и 3 от Конституцията на Република България 
и не са в несъответствие с чл. 63 ДФЕС.
Конституционният съд 
Р Е Ш И :
Отхвърля искането на четиридесет и девет 
народни представители от 43-то Народно съ-
брание за обявяване на противоконституци-
онност и за установяване на несъответствие 
с чл. 63 от Договора за функциониране на 
Европейския съюз на § 18, ал. 1, 2, 3, 4 и 5 от 
преходните и заключителните разпоредби на 
Закона за изменение и допълнение на Закона 
за енергетиката (ДВ, бр. 56 от 24.07.2015 г.).
Председател:  
Борис Велчев
3634