Държавен вестник, бр. 54, 2024 г., стр. 18

СТР.  18	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  54
неповлияващи се от консервативна терапия 
(диуретична, плазмозамяна и/или имуногло­
булин), се препоръчва хемодиализа и ултра­
филтрация (хемодиафилтрация) или т. нар. 
„диализна нефректомия“.
Протекция на бъбречната функция. Осъ­
ществява се чрез следните подходи:
Понижаване на вътрегломерулното налягане, 
хиперфилтрацията и протеинурията чрез два 
способа:
· Ограничаване на белтъчния прием.
· Въздействие върху системата ренин-ан­
гиотензин-алдостерон.
Протеините в диетата на болни от гломе­
рулонефрит не трябва да надхвърлят 1 g/kg 
на ден дори при нормална бъбречна функция 
или при нефрозен синдром, тъй като предиз­
викват гломерулна хиперфилтрация.
2.13. Антихипертензивно лечение
Въздействие върху системата ренин-ангио­
тензин-алдостерон: АКЕ инхибиторите и Ан­
гиотензин II тип 1 рецепторните антагонисти, 
директни ренинови инхибитори, антагонисти 
на алдостерона. Всички те имат ренопротек­
тивно и понижаващо протеинурията действие 
независимо от понижаването на артериалното 
налягане. Те блокират два основни ефекта на 
ангиотензина: констрикцията на еферентна­
та артериола и стимулиране на клетъчната 
пролиферация и фиброза, като по този начин 
намаляват вътрегломерулното налягане, про­
теинурията и възпалението. Нефропротек­
тивен ефект имат директният ренинов ин­
хибитор aliskiren, както и инхибиторите на 
рецепторите за алдостерон – spironolactone и 
eplerenone. Проучва се ползата от ендотелино­
вите рецепторни блокери.
АСЕ инхибитори еnalapril, perindopril, ramipril, 
quinapril, benazepril, cilazapril, 
fosinopril, trandolapril, moexipril, 
zofenopril
Ангиотензин 
II рецепторни 
блокери
losartan, eprosartan, valsartan, 
irbesartan, candesartan, telmi­
sartan, olmesartan
Калциеви 
антагонисти
amlodipine, felodipine, nisol­
dipine, isradipine, lacidipine, 
diltiazem, verapamil, lercanidipin
Диуретици
furosemide, hydrochlorothiazi­
de, chlortalidone, indapamidе, 
spironolactone, eplerenone, tora­
semide
Бета-блокери
metoprolol, atenolol, bisoprolol, 
nebivolol
Алфа-блокери
prazosine, doxazosine
Централно 
действащи – 
α-рецеп­тор­ни 
агонисти
methyldopa, clonidine
Други антихипертензивни лекарствени про­
дукти при стриктен контрол на артериалното 
налягане: тиазидни и бримкови диуретици, 
бета-блокери, калциеви антагонисти, клони­
дин, моксонидин, алфа-блокери. При болни 
с ниска протеинурия трябва да се постигнат 
стойности около 130/80 mmHg, а при проте­
инурия над 1.0 g/24 ч – 120-125/75-80 mmHg.
2.14. Корекция на дислипидемията, която е 
много честа при гломерулонефрити и особено 
тежка при нефрозен синдром. Най-подходящи 
за тази цел са статините, инхибитори на HMG-
CoA редуктазата, които подтискат синтеза на 
холестерола (atorvastatin, rosuvastatin, fenofibrat, 
ciprofibrat и др.).
Лечението на гломерулонефритите ще бъде 
толкова по-успешно, колкото по-прецизно се 
отчитат всички фактори, водещи до увреждане 
на бъбречната структура и функция, и им се 
въздейства комплексно.
2.15. Биологична терапия за специфични 
нозологични единици
Eculizumab и Ravulizumab при пароксиз­
мал­на нощна хемоглобинурия и атипичен 
хемолитичен уремичен синдром.
III. Гломерулни увреждания при болести, 
класифицирани другаде
N08.3* Гломерулни увреждания при захарен 
диабет (Е10 – Е14)
Основната цел на лечението е забавяне 
на прогресията на бъбречните увреждания 
чрез постигане на добър гликемичен контрол, 
лечение на интрагломерулната и системна 
хипертония, коригиране на дислипидемията, 
лечение на инфекциите, използване на антико­
агулантна терапия, антифиброзна и прилагане 
на нискобелтъчна диета. Постигането на добър 
гликемичен контрол води до намаляване на 
ретинопатията в до 76 % и на нефропатията в 
54 %. Препоръчва се пациентите със захарен 
диабет да бъдат рутинно изследвани за бъб­
речно заболяване чрез определяне на eGFR, 
чрез CKD-EPI и изчисляване на UACR (уринен 
албумин/креатинин отношение).
1. Лечение на артериалната хипертония. 
С лечението се цели постигане на таргетно 
АН 130-125/80-75 mmHg. Средство на избор са 
ACE инхибиторите, ATII рецепторни блокери. 
Хипотензивният им и антипротеинуричен 
ефект, дори при нормотензивни пациенти, се 
дължи на намаляване на интрагломерулното 
налягане чрез блокиране на вазопресорния 
ефект на ангиотензин II (АГ II) върху ефе­
рентната артериола. Постига се забавяне на 
прогресията на ДН с 50 %, а протеинурията 
се намалява с 18 – 20 %. При по-тежка ар­
териална хипертония се прилага комбинация 
на ACE инхибитори с не-дихидро-пиридинови 
калциеви антагонисти, както и бета-блокери. 
Диуретиците се използват по-рядко.