Държавен вестник, бр. 100, 2008 г., стр. 11

Б Р О Й  100
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  11
ран външноведомствен административен кон-
трол и оттук да се търси аналогия в правното є
положение с правното положение на Сметната
палата, Комисията за финансов надзор, Коми-
сията за защита от дискриминацията и др., не
следва да бъде споделена. Без да се навлиза в
това решение в подробности по въпроса за раз-
ликата между “контрол” и “надзор”, заслужава
да се отбележи, че т. нар. външноведомствен
административен контрол поначало не може
да се развие под формата на отмяна на съответ-
ни индивидуални административни актове.
Такава възможност има при вътрешноведом-
ствения административен контрол, доколкото
той се упражнява от єерархически по-горесто-
ящ орган по отношение на по-долустоящ орган
в едно и също ведомство. Още повече според
ЗОП органите, които са овластени да осъщест-
вяват контрол в сферата на обществените по-
ръчки, са министърът на икономиката и енер-
гетиката и Агенцията по обществени поръчки.
Колкото до КЗК, тя е овластена да се произнася
специално по законосъобразността на решени-
ята, действията и бездействията на възложите-
лите на обществени поръчки, т. е. тя има стрикт-
но фиксирани правомощия. Подобен подход на
регламентация сам по себе си представлява
индиция за това, дали законодателят иска да
предостави на КЗК нещо повече в сравнение с
предоставеното є вече със ЗЗК правомощие да
осигури нормалното функциониране на конку-
ренцията във всички сфери на стопанска дей-
ност у нас.
Дейността, която осъществява КЗК по гла-
ва единадесета от ЗОП, не е еднородна по своя
характер. Най-напред КЗК се произнася по ос-
порване законосъобразността на решенията,
действията и бездействията на възложителите
на обществени поръчки. По искане на жалбо-
подател обаче КЗК може да наложи и временна
мярка “спиране на процедурата по възлагане
на обществена поръчка”. В първия случай ста-
ва въпрос за правораздаване—налице е правен
спор, който КЗК разглежда след сезиране в
рамките на състезателно производство като
независим орган. Тезата, че в случая става дума
за дейност по правоприлагане, в смисъл че КЗК
просто потвърждава или не правните последи-
ци на един административен акт и му осигурява
надлежно събран доказателствен материал, въз
основа на който жалбоподателят може да аргу-
ментира претенциите си пред ВАС, не отговаря
на действителното положение. Когато се ата-
кува законосъобразността на решение, дейст-
вие или бездействие на възложител на общест-
вена поръчка, искането има за предмет да се
оспори създаденото правно положение, т. е. да
се констатира какво е то и как се съотнася към
онова, което правото казва за конкретния слу-
чай. Още повече правораздаването е правопри-
лагане, доколкото и то се осъществява в изпъл-
нение на закона. Въобще тезата, че КЗК заедно
със страните просто проучва и разследва дали
се предотвратява, ограничава или нарушава
конкуренцията, влиза в пряко противоречие с
възприетата в ЗОП формула, че КЗК следва да
се произнася по законосъобразността на реше-
нията, действията и бездействията на възложи-
телите на обществени поръчки—нещо, което
недвусмислено говори, че тя е компетентна да
разрешава правни спорове.
Използваната в ЗОП терминология също
дава индикации, че извършваната от КЗК дей-
ност по контрол върху законосъобразността
на решенията, действията и бездействията на
възложителите на обществени поръчки пред-
ставлява правораздаване. Законът изрично по-
сочва, че съответните решения, действия и без-
действия се обжалват, за разлика от АПК, който
използва израза “оспорване на административ-
ните актове”. Някои от представените по де-
лото становища предпочитат да говорят за пре-
разглеждане на тези актове. Очевидно те са
под влиянието на Директива 2007/66/ЕО на Ев-
ропейския парламент и на Съвета, където в
българския вариант се говори именно за “пре-
разглеждане” (на английски review, на френс-
ки procedure du recour), в отличие от по-старата
Директива 89/665/ЕИО на Съвета, която в пре-
вода си на български език предпочита терми-
на “обжалване”. Все пак трябва да се отчита
фактът, че Директива 89/665/ЕИО и Директи-
ва 2007/66/ЕО допускат тази процедура да се
развие не само пред съд, но и пред друг право-
раздавателен орган и тъкмо това обяснява защо
използването там на подобна терминология е
допустимо. Те предвиждат на органа, който уп-
ражнява контрол върху процедурата по възла-
гане на обществени поръчки, да се предоста-
вят различни по характера си правомощия,
някои от които не притежават белезите на пра-
вораздаване: постановяване на временни мер-
ки с оглед премахването на твърдяно наруше-
ние или да се предотврати нанасянето на вре-
ди, отмяна на незаконосъобразни решения,
присъждане на обезщетение. По този начин,
като формулират необходимия набор от пра-
вомощия, посочените директиви маркират и
кръга от възможните решения относно прав-
ното положение на органа, който ще упражня-
ва контрол върху процедурата по възлагане на
обществени поръчки според националното
законодателство.
5. В становищата на Министерския съвет,
на министъра на икономиката и енергетиката,
на Агенцията по обществени поръчки и на КЗК
се застъпва тезата, че решението на КЗК по
обжалването на решенията, действията и без-
действията на възложителите на обществени
поръчки няма характер на правораздавателен