Държавен вестник, бр. 33, 2010 г., стр. 5

БРОЙ  33	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  5  
между тях. Тази празнота не може да бъде по-
пълнена с делегацията на Министерския съвет за 
издаване на правилник за прилагане на закона, 
защото с подзаконов акт не може да се уреждат 
условия, а само ред за упражняване на права и 
задължения, установени в закон. Изключването 
на единните държавни изисквания от предмета 
на закона е сериозна предпоставка за различия 
и липса на гаранции за законосъобразното и 
справедливо прилагане на закона. 
В чл. 4, ал. 3 е предвидено, че журито про-
вежда своето заседание при условия и по ред, 
определени с правилниците на висшите училища 
и научните организации. Така не е отчетено, че 
условията трябва да бъдат уредени на законово 
ниво, тъй като в противен случай се създава 
възможност за неравно третиране на желаещите 
да се посветят на академична кариера. С § 2 от 
допълнителните разпоредби се дава възможност 
да се изключи прилагането на норми на закона, 
които уреждат броя на членовете на журито чрез 
разпоредби в правилниците на висшите училища 
и научните организации. Не би могло с акт на 
висше училище или научна организация да се 
изключи прилагането на законова разпоредба, 
която има материалноправен характер и уста-
новява състав на орган.
В чл. 13, ал. 1 е предвидено, че защитата 
на дисертационен труд се осъществява пред 
жури от 7 хабилитирани лица при условията 
и по реда на чл. 9. В последната разпоредба 
обаче не са предвидени нито условия, нито 
ред, а само състав на жури при защита на 
дисертационен труд.
В чл. 14, ал. 1 не е определено как се 
установява редът, към който се препраща за 
издаване на дипломи за научни степени. Член 
22, ал. 1 не урежда начина на оценяване на 
кандидатите от журито. Всяко оценяване изисква 
предварително определена и известна система. 
В чл. 30, ал. 3, изр. 2 има празнота и поради 
това неяснота относно информацията, която 
се публикува в „Държавен вестник“, а това е 
изключително важен въпрос, защото определя 
началото на срока за обжалване.
В чл. 30, ал. 5 не е уредено кои органи из-
вършват проверката – дали това са длъжност-
ни лица в Министерството на образованието, 
младежта и науката, или други. В чл. 34, ал. 4 
е посочено, че Арбитражният съвет може да 
потвърди или отмени решения на висшето 
училище или научната организация, но не е 
изяснено за решения на кои органи става дума.
В закона има множество разрешения, които 
могат да бъдат обсъдени още веднъж.
Спорно е решението по чл. 17 за приемане-
то на асистенти въз основа на трудов договор 
вместо на конкурс, което освен че нарушава 
десетилетна академична традиция, ще доведе до 
това, че за асистенти няма да бъдат приемани 
професионално най-подходящите, а най-близ-
ките до работодателя кандидати.
Будят възражения разпоредбите на чл. 18, 
ал. 1 във връзка с чл. 24, ал. 1 и чл. 29, ал. 1, 
които поставят като еднакво изискване за за-
емане на всички академични длъжности (гла-
вен асистент, доцент и професор) наличието 
единствено на научната степен „доктор“. Не 
са установени дори минимални изисквания за 
педагогически опит поне за висшите длъжности. 
Това по никакъв начин не насърчава развити-
ето на академичния състав. Всеки, който има 
тази научна степен, ще кандидатства направо 
за длъжността „професор“. За разлика от това 
законодателно разрешение в мотивите към 
законопроекта правилно се отчиташе, че длъж-
ностите „професор“ и „главен изследовател“ 
се заемат от лица, които са на длъжностите 
„доцент“, съответно „старши изследовател“.
Не може да бъде възприето и правилото по 
чл. 32, ал. 2 за формирането на Арбитражния 
съвет ad hoc. Това е сериозно нарушение на 
принципа на независимост и обективност при 
решаването на правни спорове.
Не приемам решението по § 7, ал. 2, т. 1, 
според което досегашните звания „асистент“, 
„старши асистент“, „главен асистент“ и „нау-
чен сътрудник“ – трета, втора и първа степен, 
се заменят с „асистент“. Това решение не 
отчита положения труд, публикации и науч-
но-преподавателска работа за години назад от 
множество научни работници, които са отдали 
част от живота си на академичната кариера и 
последователно са израствали в професията си. 
Това е социално несправедливо и юридически 
недопустимо.
Идеята законът да намери бързо приложение 
би могла да бъде осуетена с нормите на § 9, 
ал. 2 и § 15 от преходните и заключителните 
разпоредби, ако не се изменят всички закони, 
свързани с него, както и ако не се приемат 
актовете на Министерския съвет и на висши-
те училища. Би трябвало с този закон да се 
изменят всички закони, чиито разпоредби са 
свързани с тази материя.
Уважаеми дами и господа народни пред-
ставители,
Като се ръководя от горните мотиви, свър-
зани с противоконституционност на определени 
разпоредби, противоречие на разпоредби с 
изисквания на правото на Европейския съюз, 
празноти и съдържателни недостатъци и на 
основание чл. 101, ал. 1 от Конституцията на 
Република България връщам за ново обсъжда-
не от Народното събрание чл. 1, ал. 3, чл. 4, 
ал. 3, чл. 5, ал. 3, чл. 13, ал. 1, чл. 14, ал. 1, 
чл. 15, ал. 2, изр. 1, чл. 17, чл. 18, ал. 1 и ал. 3, 
чл. 22, ал. 1, чл. 24, ал. 1 и ал. 2, чл. 27, ал. 4, 
изр. 2, чл. 29, ал. 1, чл. 30, чл. 32, ал. 2, чл. 33, 
чл. 34, ал. 4, ал. 5 и ал. 6, чл. 35, ал. 1, т. 2, 
§ 2 от допълнителните разпоредби, както и 
§ 7, ал. 2, т. 1, § 9, ал. 2, § 10, § 11 и § 15 от 
преходните и заключителните разпоредби на 
Закона за развитието на академичния състав 
в Република България.
Президент на републиката:  
Георги Първанов
3750