Държавен вестник, бр. 68, 2010 г., стр. 91

БРОЙ  68	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  91  
III.5.2.2. Имунологичната преценка за избора 
на двойката донор/реципиент се базира на сте­
пента на тъканната съвместимост, резултата от 
кросмач реакцията и имунологичната информация 
за реципиента (предишна сенсибилизация и HLA 
несъвместимост при предишни трансплантации).
III.5.3. Имунологична диагностика при транс­
плантация от живи донори.
III.5.3.1. Преди всичко се проверява изчерпа­
телността на необходимата информация за иму­
нологична съвместимост на избраната двойка жив 
донор/реципиент на орган съобразно т. III.4 и да 
се допълни при необходимост с нова информация 
и изследвания.
III.5.3.2. Потвърждаване на имунологичната 
съвместимост на избраната двойка жив донор/
реципиент непосредствено преди трансплантацията 
чрез повторение на кросмач реакцията съобразно 
т. III. 4. Серум трябва да се получи от прясно 
взета кръвна проба.
IV. Имунологична подготовка при алогенна 
трансплантация на костен мозък и периферни хе­
мопоетични стволови клетки и стволови клетки 
от пъпна връв
IV.1. Търсене на донор
Имунологичното търсене на донор трябва се 
изиска от лекуващия пациента лекар-специалист. 
Имуногенетичното търсене на донор се извършва 
от специалисти с опит в областта на търсене на 
родствени и неродствени донори. HLA типизи­
рането се извършва в лечебно заведение, което 
отговаря на изискванията на този стандарт.
IV.2. Стратегия на търсене
IV.2.1. Дефиниция
Търсене на донор във фамилия (ТДФ) е тър­
сенето при братя, сестри и родители. 
Разширено търсене на донор във фамилия 
(РТДФ) е търсенето при останалите кръвни род­
ственици на пациента.
Търсене на донор по регистър (ТДР) е търсенето 
сред неродственото население, т.е. при национални 
(Български регистър на донори на костен мозък) 
и интернационални регистрирани донори (Bone 
marrow donors worldwide – BMDW). 
IV.2.2. Видове търсене 
IV.2.2.1. Търсене на донор във фамилия 
Търсенето на донор задължително започва с 
ТДФ. Наред с братята и сестрите да се изслед­
ват и родителите на пациента, за да може да се 
определят недвусмислено майчиният и бащиният 
HLA-A, -B, -DRB1, хаплотип на пациента чрез 
сегрегационен анализ.
В случай, че ТДФ е безрезултатно, във фиша 
с резултатите се информира лекуващият лекар за 
възможността и шанса за успех на РТДФ.
Ако в семейството се установи само един 
частично HLA съвместим донор, лицето, изискало 
търсенето, изяснява съвместно с транспланта­
ционното звено дали този донор е подходящ за 
пациента или търсенето трябва да продължи под 
формата на РТДФ и/или ТДР.
IV.2.2.2. Разширено фамилно търсене и търсене 
на донор по регистър. 
За пациенти от европеидната популация ТДР 
има значително по-висок шанс за успех (80 %), 
отколкото РТДФ (< 10 %). Поради това след 
неуспешно ТДФ търсенето на донор би трябвало 
да продължи само под формата на ТДР. 
РТДФ и ТДР се предприемат паралелно, в 
случай че:
 трансплантацията на хемопоетични стволови 
клетки (ТХСК) е спешна по клинични показатели 
или 
 шансът за успех на ТДР и РТДФ е почти ед­
накво ограничен (Таблица № 1а и Таблица № 1б) 
поради много ниската HLA фенотипна честота 
(редки алели или хаплотипи) на реципиента.
IV.2.2.3. Търсене на съвместима единица кръв 
от пъпна връв
За пациенти с редки алели и хаплотипи, при 
които вероятността за намиране на HLA съвместим 
донор е малка, както и при клинични показате­
ли за спешна трансплантация, паралено започва 
търсене и на съвместима единица/единици кръв 
от пъпна връв. 
IV.3. Значение на HLA съвместимостта за 
избор на донор.
IV.3.1. Основни антигени на тъканната съв­
местимост.
Решаващо за клиничния успех на алогенните 
трансплантации е дарителят и пациентът да са 
съвместими напълно или в голяма степен по 
основните антигени на тъканна съвместимост 
(HLA антигени).
IV.3.2. HLA идентичност 
Под понятието HLA идентичност се разбира 
пълно съвпадение между донора и реципиента 
по аминокиселинни секвенции на антигените, 
кодирани от HLA -A, B, C, DRB1, DQB1 гените. 
От една страна, HLA идентичност се приема, 
когато донор и реципиент са кръвни родственици 
и според сегрегационния анализ са наследили един 
и същ бащин и майчин HLA хаплотип, т. нар. 
генотипна HLA идентичност. В други случаи HLA 
идентичност се доказва посредством секвениране 
на всички гореспоменати гени, т. нар. фенотипна 
HLA идентичност.
IV.3.3. HLA съвместимост 
За изхода на трансплантацията са предиктивни 
полиморфизмите на гените HLA-A, -B, -C, -DRB1, 
-DQB1. В случай, че повече донори са съвместими 
с пациента по отношение на следните локуси: 
HLA-A, -B, -C,-DRB1, -DQB1, типизирането на 
HLA-DРB1 локуса може да доведе до допълните­
лен избор на донор.
Като HLA съвместими се определят двойки 
от донор и реципиент, които при използване на 
предпочитания метод за изследване са съвместими 
по отношение на трансплантационно значимите 
HLA локуси (A, B, C, DRB1, DQB1). 
IV.3.4. Частична HLA съвместимост
Ако за даден пациент няма HLA съвместим до­
нор, може при определени клинични обстоятелства 
(спешна трансплантация, поради непосредствен 
риск от неблагоприятен изход на основното заболя­
ване), да се приеме частично HLA съвместим донор, 
което означава донор, който при използването на 
препоръчания метод за тестуване е различен по 
един или повече трансплантационно значим HLA 
алел (A, B, C, DRB1, DQB1) с пациента.