Държавен вестник, бр. 111, 2025 г., стр. 33

БРОЙ  111	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  33   
практика. При необходимост лекарят търси 
съдействие от органите на МВР и разпореж­
да да се прилагат временни ограничителни 
мерки. Той уведомява незабавно близките на 
пациента за приемането му.
5.9. След спешно настаняване на пациент в 
психиатричен стационар без негово съгласие, 
до изтичането на 24 часа ръководителят на 
лечебното заведение организира клинична 
конференция за изясняване на състоянието и 
третирането на пациента и уведомява съда/
прокуратурата за спешното настаняване с 
медицинска справка.
5.9.1. Медицинската справка съдържа под­
робно описание на болестните прояви на па­
циента и свързания с тях риск за него или за 
околните. В нея се изразява мнение относно 
необходимостта от разкриване на процедура 
за задължително настаняване и лечение. 
5.9.2. Медицинската справка следва да бъде 
доставена в съда/прокуратурата от нарочен 
куриер, който незабавно да получи обратно 
становище. 
5.9.3. При невъзможност за своевременно 
изпращане на медицинската справка лечебното 
заведение уведомява съда/прокуратурата чрез 
факс, имейл или по телефона. Текстът на факса, 
имейлът или уведомяването по телефона се 
регистрира в история на заболяването. 
5.9.4. Ако лечебното заведение не получи 
становище от съда/прокуратурата за задържане 
и освидетелстване на пациента, след овла­
дяване на болестните прояви, предизвикали 
спешното настаняване, той следва да бъде 
освободен, освен ако не изрази желание да 
се лекува доброволно.
5.9.5. По-нататъшното третиране на паци­
ента, приет по спешност, е съобразно правния 
му статус. 
Раздел V
Медицинско обслужване на пациенти с рис­
ково поведение
1. Дейности за медицинско обслужване на 
пациенти с рисково поведение.
1.1. Понятие за рисково поведение. Рисково 
поведение е болестно обусловено поведение, 
застрашаващо пациента или околните.
1.1.1. Пациентът е опасен за себе си, когато:
1.1.1.1. е налице риск от самоубийство или 
самонараняване;
1.1.1.2. не е способен без надзор и съдействие 
да задоволява свои жизнени нужди;
1.1.1.3. може да си причини значителни 
имуществени вреди.
1.1.2. Опасност за околните е налице, когато 
пациентът застрашава или уврежда личността, 
правата на гражданите, собствеността, ус­
тановения правов ред или други интереси, 
защитени от правото.
1.2. Рисковото поведение на лицата с 
психични разстройства се оценява в три сте­
пени – висока, средна и ниска, на базата на 
клиничната преценка на лекуващия психиатър 
и валидизирани за страната скали за оценка 
на риска.
1.2.1. Високата степен на риск се определя 
от две групи прояви на пациента:
1.2.1.1. когато пациентът е извършил опасни 
действия, преценени като общественоопасно 
деяние, или
1.2.1.2. когато интензивни болестни синд­
роми (императивни халюцинации, интензивни 
налудни синдроми, обърканост, страх, витална 
застрашеност, паратимия, кататонни прояви, 
епилептични еквиваленти и др.) изцяло владеят 
поведението му и го стимулират да извърши 
опасни действия (хипотетична обществена 
опасност).
1.2.2. Наличие на средна степен на риск 
се приема, когато:
1.2.2.1. пациентът е извършил обществе­
ноопасни действия, непреценени като тежки 
правонарушения, или
1.2.2.2. при наличие на болестни синдроми, 
влияещи върху поведението му, но несвърза­
ни с опасност от непосредствено покушение 
срещу човек или върху себе си.
1.2.3. Ниска степен на риск се приема, ко­
гато извършените общественоопасни действия 
са преценени като леки или когато влиянието 
на болестните синдроми върху поведението 
на пациента е ограничено и незначително.
1.3. Механизмът на поведението на психиа­
тричния пациент се формира от интерферен­
цията на четири основни фактора:
а) психопатологични стимули (позитивни 
болестни синдроми);
б) промени в реактивността и поведението 
вследствие на личностова промяна (негативни 
болестни синдроми);
в) преморбидни личностови параметри, и
г) фактори от микро- и макросоциалната 
среда (социализиращи и десоциализиращи).
1.3.1. При преценката на рисковите тенден­
ции задължително се оценява активността и 
влиянието на всеки един от тези компоненти.
1.3.2. Позитивните психотични синдроми 
могат да овладеят поведението на пациента 
до пълно детерминиране. С нарастването 
на интензивността на психотичния синдром 
отслабва възможността за критично проти­
вопоставяне.
1.3.3. Личностовата промяна е свързана 
по-непосредствено с опасността от извърш­
ване на общественоопасни действия поради 
импулсивността на решенията и действията на 
пациента и етичната деформация, при която 
той престава да се съобразява с моралните 
и нормативните правила.
1.3.4. Пациентите с двойна диагноза са 
особено рисков контингент.
1.4. Етични аспекти в дейността на пси­
хиатъра.
1.4.1. Първостепенна цел в професионална­
та роля на психиатъра при обслужването на 
пациенти с рисково поведение е изследването