Държавен вестник, бр. 98, 2004 г., стр. 5

Б Р О Й  98
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  5
Конституционният съд е имал няколко пъти
повод да обсъжда конституционосъобразност-
та на законови разпоредби, задължаващи тър-
говски субекти да правят отчисления от дохо-
дите си в полза на различни по предназначени-
ето си държавни фондове—Решение № 8 от
1997 г., Решение № 31 от 1998 г. и Решение № 6
от 2002 г. Изводът и в трите цитирани решения
е, че законодателят няма право да обременява
с тежести стопанските субекти в полза на дър-
жавни фондове, независимо дали тяхното пред-
назначение е за подпомагане физическото въз-
питание и спорта или народното здраве и зако-
новите разпоредби са обявени за противокон-
ституционни. Именно от тази постоянна прак-
тика на Конституционния съд изхожда пред-
ложението на съдийския състав на Търговска-
та колегия на ВКС за проверка конституцио-
носъобразността на разпоредбата на чл. 31,
ал. 1, т. 2 ЗЗРК.
В настоящото решение Конституционният
съд приема обратното—че разпоредбата, задъл-
жаваща търговските дружества с държавно учас-
тие в областта на културата да привеждат в
Национален фонд “Култура” 10 % от получава-
ните наеми, не противоречи на Конституцията,
поради което следва да се обясни обстойно по
какво случаят се различава от предишните.
Акцент в аргументацията за конституцио-
носъобразност на чл. 31, ал. 1,т. 2 ЗЗРК не може
да бъде характерът на предвидените отчисле-
ния—че те не са данъчни задължения или так-
си. Напротив, защото нямат характер на да-
нък или такса, предвидените със закон отчис-
ления по казусите в Решение № 8 от 1997 г. и
Решение № 6 от 2002 г. са обявени за противо-
речащи на Конституцията.
Основен аргумент за конституционосъоб-
разност на атакуваната разпоредба в случая
може и следва да бъде видът на субектите, за-
дължени да правят отчисленията. В първите
три случая законът е задължавал търговски
дружества с частен капитал да правят отчис-
ления от печалбата си за събиране на средства
по държавни фондове—търговски дружества с
предмет на дейност хазартни игри, застрахо-
вателни акционерни дружества и спортни ор-
ганизации. В конкретния случай става дума за
задължения спрямо търговски дружества с
държавно участие, отдаващи под наем недви-
жими имоти, собственост на държавата, които
тя им е предоставила за осъществяване на дей-
ност в областта на културата.
И оттук следва да се отговори на въпро-
са— кои дружества с държавно участие се
включват в обсега на задължените по процес-
ната разпоредба лица. Във всички приложени
към делото становища на заинтересуваните
страни разпоредбата на чл. 31, ал. 1, т. 1 ЗЗРК
се свърза със задължението, предвидено в § 30
от преходните и заключителните разпоредби
на Закона за държавния бюджет на Републи-
ка България за 2004 г. (тиражирана в същия
вид от законите за годишните бюджети на
предходните години). Министърът на финан-
сите тълкува § 30 ПЗР на ЗДБ като първична
уредба на взаимоотношенията между държав-
ния бюджет и търговските дружества с дър-
жавно участие относно приходите от наем и
че отчисленията от 10 % от наема от същите
дружества в полза на фонд “Култура” са спо-
соб за пряко финансиране чрез преразпреде-
ляне на държавния бюджет.
Ползвайки направената законова аналогия,
Конституционният съд е длъжен да даде едно
комформно тълкуване на разпоредбата на
чл. 31, ал. 1, т. 1 ЗЗРК. А именно, че отчисле-
ния от 10 % от приходите от наеми в полза на
Националния фонд “Култура” се правят от ед-
ноличните търговски дружества с държавно
имущество в областта на културата безуслов-
но (изключая хипотезата на § 30, ал. 4 ПЗР на
ЗБД за 2004 г.). Когато обаче търговското дру-
жество в областта на културата, получаващо
наем, е със смесен капитал, 10-те % от наема
са само от частта, съответстваща на държав-
ното участие. Комформното тълкуване в кон-
ституционното правораздаване се нарича още
изправително и се използва, за да се спаси за-
конова норма от нейното обявяване за про-
тивоконституционна, респ. да се облекчи за-
конодателят от задължението да поправи пос-
ледиците от такова обявяване, когато про-
тивоконституционността засяга само част от
нормата и тя не може да бъде разграничена. В
случая уточняването върху коя част от наема,
получаван от търговските дружества в област-
та на културата със смесен капитал, ще се пра-
вят отчисления от 10 % в полза на Национал-
ния фонд “Култура” е необходимо обстоятел-
ство, което аргументира защо обсъжданата раз-
поредба на чл. 31, ал. 1, т. 1 ЗЗРК не е противо-
конституционна. Ако при дружествата със
смесен капитал отчисленията се правят от
целия наем, казусът в едната му част става ана-
логичен на случаите в цитираните по-горе три
решения на Конституционния съд. Изводът
обаче, че разпоредбата на чл. 31, ал. 1, т. 1 ЗЗРК
е противоконституционна само когато се от-
нася до търговски дружества със смесен капи-
тал, не може да бъде направен дори и от чисто
формални причини. С оглед на това комформ-
ното тълкуване в случая е наложително.
Изложените съображения сочат, че предви-
дените по настоящото дело отчисления в полза
на държавен фонд се различават съществено от
случаите, обсъждани в цитираните от искате-
лите три предишни решения, поради което с
решението си Конституционният съд не проме-
ня създадената практика за възможните финан-
сови задължения, които държавата може да
налага със закон.
Конституционен съдия: М. Златарева
51902