Държавен вестник, бр. 98, 2009 г., стр. 3

БРОЙ  98	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  3  
като недопустимо искането за установяване на 
несъответствието є с международни договори, 
по които Република България е страна. 
Конституционният съд обсъди съображения­
та, съдържащи се в искането и в становищата на 
заинтересованите страни, и за да се произнесе, 
взе предвид следното:
I. По допустимостта на направеното искане
Правилникът за организацията и дейността 
на Народното събрание е особен вид норма­
тивен акт, който не е закон, но се приема въз 
основа на Конституцията (чл. 73). Правилникът 
подлежи на контрол за конституционност от 
Конституционния съд в рамките на „актове на 
Народното събрание“ (чл. 149, ал. 1, т. 2 от 
Конституцията). Преценката в случая се прави 
единствено с оглед на това, дали са нарушени 
конституционни разпоредби. Правилникът за 
организацията и дейността на Народното съб­
рание не подлежи на проверка за съответствие 
с общопризнатите норми на международното 
право и с международните договори, по които 
Република България е страна. И това е така, 
защото чл. 149, ал. 1, т. 4 от Конституцията 
предвижда такава възможност единствено за 
законите, а не и за останалите актове на На­
родното събрание.
По изложените съображения не може да 
се оспорва пред Конституционния съд разпо­
редбата на чл. 3 ПОДНС за съответствието 
є с общопризнати норми на международното 
право и с международните договори, по които 
Република България е страна.
Разпоредбата на чл. 3 ПОДНС е лустрацион­
на норма, с която се продължава издаването на 
подобни разпоредби в различните закони след 
приемането на Закона за достъп до документите 
на бившата Държавна сигурност (ЗДДБДС). 
Досега Конституционният съд неколкократ­
но се е произнасял по отношение на такива 
норми. Прегледът на създадената практика на 
съда показва, че липсва единно решение за 
противоконституционност на подобни текстове. 
Съдът се е произнасял с конкретни решения 
по всеки отделен случай. 
II. По искането за установяване на проти­
воконституционност
В искането се поддържа, че разпоредбата 
на чл. 3 ПОДНС противоречи на чл. 67, ал. 1 
от Конституцията, който гласи, че: „Народните 
представители представляват не само своите 
избиратели, а и целия народ.“
Ограниченията, въведени с чл. 3 ПОДНС, 
са няколко – неучастие в ръководството на На­
родното събрание, неучастие в ръководството на 
комисиите към Народното събрание, неучастие 
в международни делегации и неучастие като 
членове на четири от постоянните комисии 
на Народното събрание. За да се произнесе 
по направеното искане, Конституционният съд 
трябва да прецени дали с въвеждането чрез чл. 3 
ПОДНС на ограничение за част от народните 
представители не се нарушават конституционни 
норми и принципи. 
Всеки народен представител може да бъде 
избран в ръководството на Народното събра­
ние. Съгласно чл. 67, ал. 1 от Конституцията 
народните представители представляват не само 
своите избиратели, а и целия народ. И затова 
не може да има двоен стандарт въз основа на 
някакъв друг критерий, какъвто е сътрудни­
чеството им с бившата Държавна сигурност 
или разузнавателните служби на Българската 
народна армия. Всеки народен представител 
черпи представителната си власт от народа и 
тази власт не може да се ограничава по ника­
къв начин от парламентарното мнозинство в 
Народното събрание.
Трябва да се изтъкне още, че противоречието 
на чл. 3 ПОДНС с чл. 67, ал. 1 от Консти­
туцията е производно, а основното противо­
речие е това с чл. 1, ал. 2 от Конституцията. 
Съгласно този текст: „Цялата държавна власт 
произтича от народа. Тя се осъществява от него 
непосредствено и чрез органите, предвидени в 
тази Конституция“, а това означава, че народът 
е първичният носител на властта. Държавната 
власт се осъществява от народа, което става по 
двата начина, предвидени в чл. 1, ал. 2, изр. 
2 от Конституцията: „непосредствено и чрез 
органите, предвидени в тази Конституция“. И 
когато народът избира народни представители, 
той влага своята воля на конституционен носител 
на държавната власт да бъде представляван от 
точно определени лица в Народното събрание. 
Народът прави преценка на качествата на тези 
лица и тяхната способност да го представляват 
и да осъществяват неговата държавна власт още 
преди самия избор. Никой друг, включително 
и Народното събрание, не стои над народа.
Осъществяването на държавната власт от 
Народното събрание включва и правото на 
народните представители да участват в не­
говите органи. Затова забраната, посочена в 
чл. 3 ПОДНС, а именно народните представи­
тели, които са били сътрудници на Държавна 
сигурност или разузнавателните служби на 
Българската народна армия, да не участват в 
органите на Народното събрание, ограничава 
изразената воля на народа и това е нарушение 
на чл. 1, ал. 2 от Конституцията.
Поради изложеното разпоредбата на чл. 3 
ПОДНС противоречи на чл. 1, ал. 2 и чл. 67, 
ал. 1 от Конституцията.
Вносителите твърдят, че има нарушение на 
чл. 3 ПОДНС, с който се отстраняват народ­
ни представители, които са били сътрудници 
на Държавна сигурност или разузнавателните 
служби на Българската народна армия, като 
кандидати за председател или заместник-пред­