Държавен вестник, бр. 35, 2009 г., стр. 29

Б Р О Й  35
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  29
(2) Задължението за разположение при въ-
веждане на степените на бойна готовност на
въоръжените сили се определя с уставите на
въоръжените сили.
(3) Когато са в отпуск, военнослужещите са
длъжни да посочват точно местопребиваването
си и при повикване да се явяват за изпълнение на
служебните си задължения в определения от
командира или началника срок при условия и по
ред, определени с правилника за прилагане на
закона и с уставите на въоръжените сили.
Чл. 194. (1) Нормалната продължителност
на служебното време на военнослужещите е 8
часа дневно и 40 часа седмично при 5-дневна
работна седмица.
(2) Общата продължителност на служебно-
то време на военнослужещия в денонощие не
може да надвишава с повече от една втора нор-
малната дневна продължителност на служеб-
ното време.
(3) В случаите на превишаване продължи-
телността на служебното време по ал. 2 на во-
еннослужещия се заплаща допълнително въз-
награждение по чл. 214, ал. 1, т. 3.
(4) За изпълнение на службата през дните на
официалните празници на военнослужещия се
заплаща допълнително възнаграждение в раз-
мер 100 на сто, изчислено върху основното му
възнаграждение.
(5) Алинеи 1—4 не се прилагат при военни
учения, мероприятия и мобилизация, плани-
рани с продължителност, по-голяма от едно
денонощие, както и при обявяване на извън-
редно положение, военно положение или по-
ложение на война.
(6) Времето за почивка на военнослужещи-
те не се включва в продължителността на слу-
жебното време.
(7) Редът за разпределяне на служебното
време и за неговото отчитане извън нормална-
та продължителност се определя с акт на ми-
нистъра на отбраната.
Чл. 195. (1) Военнослужещите могат да бъдат
назначавани за носене на дежурства при условия
и по ред, определени с уставите на въоръжените
сили и с други нормативни и административни
актове, издадени от министъра на отбраната.
(2) Максималната продължителност на де-
журството не може да превишава 24 часа, а общо
за един месец—168 часа.
(3) Времето за дежурство е служебно време.
Чл. 196. В случаите, когато военнослужещи-
ят изпълнява дежурство по график, той получа-
ва допълнително възнаграждение по чл. 214,
ал. 1, т. 1 за часовете над служебното време по
чл. 194, ал. 2 или за почивни или празнични дни.
Раздел V
Почивки и отпуски
Чл. 197. (1) Военнослужещите имат право на:
1. основен платен годишен отпуск в размер
30 работни дни;
2. допълнителен платен годишен отпуск в
размер един работен ден за всяка прослужена
година, но не повече от 10 работни дни.
(2) Военнослужещите в определени области
и дейности имат право на допълнителен платен
годишен отпуск при условия и по ред, определе-
ни с акт на министъра на отбраната. Този от-
пуск не се включва в размера на допълнител-
ния отпуск по ал. 1.
(3) Военнослужещите имат право на допъл-
нителен платен отпуск за кандидатстване и
обучение във висши училища в размерите, оп-
ределени в Кодекса на труда.
(4) Военнослужещите, освидетелствани като
хронично болни, имат право на допълнителен
платен отпуск до 5 работни дни годишно.
Чл. 198. Командирите и началниците са
длъжни да осигуряват ползването на годишния
отпуск в съответната календарна година. Отла-
гането на годишния отпуск се допуска при слу-
жебна необходимост със съгласието на воен-
нослужещия, но за не повече от една година.
Чл. 199. Забранява се компенсиране на от-
пуските с парично обезщетение освен при осво-
бождаване от военна служба.
Чл. 200. (1) Военнослужещите имат право на
отпуск за временна неработоспособност в раз-
мер, определен от военномедицинските експер-
тни органи или от органите на експертизата на
работоспособността.
(2) По време на отпуска по ал. 1 военнослу-
жещите не могат да бъдат освобождавани от
военна служба освен по взаимно съгласие на
страните, при навършване на пределна възраст
или при налагане на дисциплинарно наказание
уволнение.
Чл. 201. Военнослужещите имат право на
платен отпуск в размер 7 календарни дни:
1. при сключване на граждански брак;
2. при раждане или осиновяване на дете в
семейството;
3. при тежко заболяване или смърт на съпруга
(съпруг), дете, родител или други роднини по права
линия, брат, сестра и родител на другия съпруг;
4. когато семейството му е пострадало от
бедствие, авария или друго извънредно обстоя-
телство;
5. при преместване на служба в друго населе-
но място.
Чл. 202. (1) Военнослужещите имат право
на отпуск, когато:
1. са призовани в съд или в други органи като
страна, свидетел или вещо лице;
2. са кръводарители—за деня на прегледа и
кръводаряването, както и два дни след него;
3. участват в заседания като общински съ-
ветници или като съдебни заседатели.
(2) Отпускът по ал. 1 не се включва в други-
те отпуски, определени с този закон.
Чл. 203. (1) Военнослужещите жени имат
право на отпуск поради бременност, раждане и
осиновяване, за отглеждане на дете, за кърмене