Държавен вестник, бр. 8, 2015 г., стр. 7

БРОЙ  8	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  7  
тази парична единица спрямо специалното 
право на тираж към датата на решението 
или датата, уговорена между страните. Стой­
ността на националната парична единица, 
изразена в специално право на тираж, на 
държава – страна по Конвенцията, която е 
член на Международния валутен фонд, се 
изчислява по метода за оценка, прилаган от 
Международния валутен фонд, в сила за него­
вите операции и трансакции към съответната 
дата. Стойността на националната парична 
единица, изразена в специално право на ти­
раж, на държава – страна по Конвенцията, 
която не е член на Международния валутен 
фонд, се изчислява по начин, определен от 
тази държава.
2. Въпреки това държава, която не е член 
на Международния валутен фонд и чието 
право не позволява прилагането на разпоред­
бите на § 1, може в момента на ратификация, 
приемане, утвърждаване или присъединяване 
към тази Конвенция или по всяко време след 
това да заяви, че разчетната единица по § 1 
се равнява на 15 златни франка. Златният 
франк по този параграф съответства на тежест 
шестдесет и пет и половина милиграма злато 
при проба деветстотин на хиляда. Превръща­
нето на златния франк в национална парична 
единица се извършва съгласно правото на 
съответната държава.
3. Посоченото в последното изречение на 
§ 1 изчисляване и превръщането по § 2 се 
извършват по такъв начин, че да се изрази 
в националната парична единица на държа­
вите – страни по Конвенцията, доколкото е 
възможно, същата действителна стойност на 
сумите по чл. 3, § 1, чл. 4а, § 1, чл. 7, § 1 и 
чл. 8, каквато би се получила при прилагането 
на първите три изречения от § 1. Държавите 
съобщават на генералния секретар начина 
на изчисляване съгласно § 1 или резултата 
от превръщането по § 2 в зависимост от 
случая при депозиране на документите за 
ратификация, приемане, утвърждаване или 
присъединяване към тази Конвенция, както 
и при всяка настъпила промяна в който и 
да е от тях.“
Член 9 
Член 16, параграф 3 от Конвенцията се 
замества със следния текст: 
„3. Правото на съда, сезиран със спора, 
урежда основанията за спиране и прекъсване 
на давността, но при никакви обстоятелства 
не може да бъде предявен иск съгласно тази 
Конвенция след изтичане на някой от след­
ните срокове:
а) пет години считано от датата на сли­
зане на пътника от плавателния съд или от 
датата, на която пътникът е трябвало да слезе 
от плавателния съд, която от двете дати е 
по-късна; или ако този срок изтече по-рано,
б) три години считано от датата, на която 
ответникът е узнал или обективно е трябвало 
да узнае за телесната повреда, загубата или 
повредата, причинени от инцидента.“
Член 10 
Компетентен съд
Член 17 от Конвенцията се заменя със 
следния текст: 
„Член 17
1. Исковете на основание членове 3 и 4 
от тази Конвенция се предявяват пред едно 
от изброените по-долу съдилища по избор 
на ищеца, при условие че съдът се намира 
в държава – страна по Конвенцията, и при 
спазване на вътрешното право на всяка 
държава – страна по Конвенцията, относно 
подсъдността в държави с няколко възможни 
компетентни съдилища:
а) съда на държавата по постоянно пре­
биваване или основно място на дейност на 
ответника, или
б) съда на държавата, от която се отплава, 
или на държавата по местоназначение според 
договора за превоз, или
в) съда на държавата по местоживеене 
или постоянно пребиваване на ищеца, ако 
ответникът извършва дейност в тази държава 
и попада под нейната юрисдикция, или
г) съда на държавата, в която е сключен 
договорът за превоз, ако ответникът извършва 
дейност в тази държава и попада под нейната 
юрисдикция.
2. Исковете на основание чл. 4а от тази 
Конвенция се предявяват по избор на ищеца 
пред едно от съдилищата, пред които може 
да бъде предявен иск срещу превозвача или 
фактическия превозвач съгласно § 1.
3. След настъпване на инцидента, от кой­
то произтичат вредите, страните могат да се 
споразумеят относно компетентния съд или 
арбитраж, пред който да бъде предявен искът 
за обезщетение.“
Член 11 
Признаване и изпълнение
Следният текст се добавя като Член 17а 
от Конвенцията:
„Член 17а
1. Всяко решение на компетентен съд в 
съответствие с чл. 17, подлежащо на изпъл­
нение в държавата, в която е постановено и в 
която не подлежи повече на преглед с редовни 
средства за правна защита, се признава във 
всяка държава – страна по Конвенцията, с 
изключение на:
а) случаите, в които съдебното решение е 
било постановено чрез измама; или
б) случаите, в които ответникът не е бил 
уведомен в разумен срок и когато не му е