Държавен вестник, бр. 22, 2023 г., стр. 6

СТР.  6	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  22
МИНИСТЕРСТВА  
И ДРУГИ ВЕДОМСТВА
МИНИСТЕРСТВО 
НА ОТБРАНАТА
ИЗМЕНЕНИЕ № 1
на Споразумението за поддръжка между 
Министерството на отбраната на Република 
България и Върховното главно командване 
на Обединените въоръжени сили на НАТО 
в Европа (SHAPE), представлявано от Съ-
юзното съвместно командване на силите на 
НАТО в Неапол (JFCNP), относно поддръжка 
за Щабния елемент за интегриране на сили 
на НАТО, разположен в София, Република 
България (NFIU BGR)
(Одобрено с Решение № 649 от 8 септември 
2022 г. на Министерския съвет. В сила от  
27 януари 2023 г.)
Министерството на отбраната на Репуб­
лика България (МО) и Върховното главно 
командване на Обединените въоръжени сили 
на НАТО в Европа (SHAPE), представлявано 
от Съвместното Командване на силите на 
НАТО в Неапол (JFCNP), наричани по-долу 
общо „участниците“, сключиха Споразумение 
за поддръжка между Министерството на от-
браната на Република България и Върховното 
главно командване на Обединените въоръжени 
сили на НАТО в Европа (SHAPE), представ­
лявано от Съюзното съвместно командва-
не на силите на НАТО в Неапол (JFCNP), 
относно поддръжка за Щабния елемент за 
интегриране на сили на НАТО, разположен 
в София, Република България (NFIU BGR) 
(Споразумението за поддръжка), в сила от  
23 ноември 2016 г. 
В съответствие с раздел 10.2 от Споразу-
мението за поддръжка участниците се спо-
разумяха да добавят точка ж) в раздел 5.10:
„ж) предоставяне на осигуряване за пред-
ставителни цели по ред и лимити, определяни 
ежегодно от министъра на отбраната.“
Това Изменение ще влезе в сила от датата 
на последния подпис.
За Министерството 	
За Върховното главно
на отбраната на 	
командване на
Република България:	
Обединените
Димитър Стоянов,	
въоръжени сили
министър	
на НАТО в
7 ноември 2022 г.	
Европа (SHAPE):
	
адмирал Стюарт Мюнш,
	
командир на Съюзното 
	
съвместно командване на 
	
силите на НАТО в Неапол
	
27 януари 2023 г.
1411
предвидения в Конституцията ред Споразу-
мение между Министерството на отбраната 
на Република България и Министерството на 
отбраната на Украйна относно безвъзмездно 
предоставяне на въоръжение, техника и бое- 
припаси се припокрива с т. 1, съответно с 
приложение № 1 (поверително) на решението 
на Народното събрание от 9.12.2022 г. Пора-
ди това посоченото решение не би могло да 
засегне действието на този международен 
договор, наречен Споразумение. Но дори по 
отношение на отбелязаната точка от реше-
нието в един аспект е налице правен интерес 
от произнасяне на Съда по същество. Това е 
въпросът дали Народното събрание, задъл-
жавайки Министерския съвет, е действало в 
пределите на своята компетентност, съответно 
дали не е иззело присъща на Министерския 
съвет компетентност. Този въпрос е предмет 
на юридическия спор, с който Конституци-
онният съд е сезиран.
Няма друг орган освен Конституционният 
съд, който да се произнесе официално дали 
актовете (в случая двете оспорени решения на 
Народното събрание в цялост и в съставните 
им части) зачитат принципа на разделение на 
властите, прокламиран в чл. 8 от Конституция- 
та и конкретизиран в други нейни разпоредби. 
Отказът на Съда да допусне за обсъждане по 
същество спор относно прилагането на този 
принцип има две съществени последици: 
едната е прекратяване на производството по 
конкретното дело, а другата по своята значи-
мост надхвърля този факт. Това определение 
на Съда прокарва линия за процедиране по 
подобни дела, поставяща под въпрос реалния 
достъп до конституционно правосъдие и ролята 
на конституционната юрисдикция.
Оказва се, че не само съдебният активи-
зъм – опитите на юрисдикциите да разши-
ряват полето на своята компетентност, но и 
самоограничаването на Съда да изпълнява 
свое конституционно правомощие, променят 
нормативно очертаните граници на конститу-
ционния контрол и водят до противоречия в 
практиката. В наскоро направен преглед на 
практиката на Съда конституционен съдия с 
изтекъл мандат дори стига до обобщение, че 
както съдебният активизъм, така и съдебното 
самоограничаване са проява на политическа 
целесъобразност в юриспруденцията на Съда. 
Бих добавил, че такъв подход не кореспондира 
с принципа на правовата държава и с ролята на 
Конституционния съд за нейното укрепване. В 
този случай обявяването на направеното искане 
изцяло за недопустимо е по същество отказ от 
конституционно правосъдие, и то по отношение 
на прилагането на основен принцип – разде-
лението на държавната власт – в сферата на 
националната сигурност и външната политика.
Конституционен съдия: 
Янаки Стоилов
1438