Държавен вестник, бр. 55, 2007 г., стр. 35

Б Р О Й  55
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  35
3.10.5. наличие на тежка некоригирана патоло-
гия на репродуктивните органи, нарушаваща нор-
малната им анатомия, или онкологични заболява-
ния на матката и нейните придатъци (аднексите);
3.10.6. други заболявания, носещи висок анес-
тезиологичен или оперативен риск;
3.10.7. напреднала репродуктивна възраст—
жени, навършили 43 и повече години;
3.11. индикации за прилагане на метода “ин вит-
ро фертилизация и трансфер на ембриони”  (IVF-ET):
3.11.1. наличие на тубарна патология (пълна или
частична оклузия на маточните тръби), която не е
реалистично да бъде коригирана чрез хирургични
способи;
3.11.2. наличие на проходими маточни тръби,
но с увредена функция (тежки сраствания, нагъва-
ния, стенози и др.);
3.11.3. след репродуктивна хирургия върху ма-
точните тръби, когато липсва забременяване при
регулярни полови контакти и липса на мъжки
фактор в продължение на 1.5 години при жени до
35 години и 6 месеца при жени над 35 години;
3.11.4. неизяснен стерилитет, лекуван без успех
с конвенционални методи (различни от IVF-ET) в
продължение на 1.5 години при жени до 35 години
и 6 месеца при жени над 35 години;
3.11.5. мъжки стерилитет:
3.11.5.1. обструктивна азооспермия, при която
са взети (добити) сперматозоиди след биопсия на
епидидим и/или тестис (PESA, MESA, TeSE)
3.11.5.2. ретроградна еякулация, при която са взе-
ти (добити, изолирани) сперматозоиди от урина;
3.11.5.3. при среден или тежък субфертилитет
(олиго-, астено- или терато-зооспермия или ком-
бинация от тях);
3.11.5.4. в случаи, когато е налице предхождащ
фертилизационен неуспех при предходно класичес-
ко ин витро оплождане, се прилага ICSI, независи-
мо от показателите на семенната течност;
3.11.6. ендометриоза в случаите, когато е на-
лице в значителна степен нарушение в нормал-
ната анатомия на аднексите, особено на маточ-
ните тръби;
3.11.7. имунологичен стерилитет (третира се
както неизяснен стерилитет);
3.11.8. овулаторна дисфункция:
3.11.8.1. кломифен резистентни PCOS жени, при
които индукцията с гонадотропни хормони води
до овариална хиперстимулация (5 и повече овула-
торни фоликула), поради риск от овариален хипер-
стимулационен синдром, многоплодна бременност,
LUF-синдром, торзия на аднекс, ектопична бре-
менност и др. усложнения;
3.11.8.2. жени с доказан поне в 3 цикъла LUF-
синдром;
3.11.8.3. жени след 6—12 индукции на овулаци-
ята с кломифен и/или гонадотропни хормони, не-
завършили с реализиране на бременност;
3.11.8.4. жени с хипергонадотропен хипогона-
дизъм—единствено и само с дарителски овоцити;
3.12. контраиндикации за прилагане на метода
“ин витро фертилизация и трансфер на ембриони”
(IVF-ET):
3.12.1. липса на индикации за прилагането му;
3.12.2. контраиндикациите за яйчникова фоли-
кулна пункция;
3.12.3. контраидикациите за индукция на ову-
лацията или контролирана овариална хиперсти-
мулация, когато методът се прилага в стимули-
ран цикъл.
4. Индукция на овулацията:
4.1. провежда се единствено от лекар с квали-
фикацията, определена от този стандарт;
4.2. осъществява се по индикациите, описани в
т. 3.1;
4.3. не се предприема при наличие на контраин-
дикациите, описани в т. 3.2;
4.4. се извършва след взето информирано съг-
ласие от пациентите;
4.5. може да бъде осъществена посредством:
4.5.1. пулсативно подкожно прилагане на гона-
дотропин рилизинг хормон или негови агонисти;
4.5.2. перорално прилагане на кломифен цит-
рат в съответни дози;
4.5.3. подкожно/мускулно прилагане на гона-
дотропни хормони с уринарен или рекомбинантен
произход;
4.5.4. самостоятелно или в комбинация с пред-
ходните медикаменти от т. 4.5.2 и 4.5.3 може да
бъде приложен метформин при PCOS жени с дока-
зана инсулинова резистентност и хиперинсулине-
мия;
4.5.5. в някои случаи чрез прилагане на арома-
тазни инхибитори (letrozole, anastrozole и др.) в
съответни дози;
4.6. завършва с тригериране на овулацията
(triggering of ovulation), което може да:
4.6.1. настъпи спонтанно (желателно е да се
установи моментът на LH-пика);
4.6.2. бъде осъществено посредством прилагане
на уринарен или рекомбинантен човешки хорион-
гонадотропин в съответни дози около 36—42 h пре-
ди желания момент на настъпване на овулацията;
4.6.3. бъде осъществено посредством еднократ-
но подкожно прилагане на GnRH агонист около
36—42 h преди желания момент на настъпване на
овулацията;
4.7. се провежда при задължително проследя-
ване на пациентката в хода на стимулацията:
4.7.1. чрез трансвагинална ехография за уста-
новяване на яйчниковия и ендометриалния отго-
вор най-малко:
4.7.1.1. преди започване на стимулацията (ден
1—5 от МЦ);
4.7.1.2. по време на стимулацията (ден 9—13 от
цикъла);
4.7.1.3. в деня на овулацията или непосредстве-
но след нея;
4.7.2. при необходимост могат да се изследват
хормоналните нива на LH и E2;
4.8. данните от изследванията и прегледите,
както и назначенията се отразяват в подходящо
оформен “Протокол за индукция на овулацията”.
5. Контролирана овариална хиперстимулация:
5.1. се провежда единствено от лекар с квали-
фикацията, определена от този стандарт;
5.2. се осъществява по индикациите, описани
в т. 3.3;