Държавен вестник, бр. 58, 2010 г., стр. 17

БРОЙ  58	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  17  
Болните с ревматологични болести подлежат 
на лечение във:
2.1. Лечебни заведения за извънболнична меди­
цинска помощ – амбулатории за специализирана 
медицинска помощ (индивидуални и групови 
практики по ревматология; медицински центрове и 
диагностично-консултативни центрове, в които има 
лекар с придобита специалност по ревматология).
2.2. Лечебни заведения за болнична по­
мощ – болници за активно лечение, болници за 
долекуване и продължително лечение, болници за 
долекуване, продължително лечение и рехабили­
тация и болници за рехабилитация.
3. Взаимодействие между лечебните заведения 
при провеждане на дейности по отношение на 
пациенти с ревматологични заболявания:
3.1. Общопрактикуващите лекари и лекарите с 
придобита специалност, различна от специалността 
по ревматология, при нужда насочват болни за 
консултация, амбулаторно лечение и преценка на 
необходимостта от болнично лечение към лека­
ри с придобита специалност по ревматология от 
цялата страна.
3.2. Когато при лечението на ревматологично 
болните в амбулатория за специализирана извън­
болнична медицинска помощ не може да се по­
стигне очакваният терапевтичен ефект, пациентите 
се насочват за хоспитализация в болница.
3.3. Болните могат да постъпят за хоспитализа­
ция в специализирана структура по ревматология 
на болницата само след консултация и преценка от 
лекар с придобита специалност по ревматология, 
работещ в същата структура.
3.4. Пациенти с ревматологични заболявания 
се насочват за хоспитализация в специализираните 
структури по ревматология след определен обем 
изследвания, включващи клинико-лабораторни 
изследвания, имунологични изследвания, образна 
диагностика (рентгеново изследване, компютър-то­
мографско изследване и ядрено-магнитен резонанс 
при необходимост).
3.5. След изписването на болния от структу­
рата по ревматология към съответното лечебно 
заведение проследяването му се осъществява от 
лекар с придобита специалност по ревматология 
от лечебни заведения за извънболнична помощ и 
от общопрактикуващия лекар.
ІІІ. Изисквания за професионална компетент­
ност за практикуване на специалността „Ревма­
тология“ в лечебни заведения за извънболнична 
и болнична медицинска помощ
1. В амбулаториите за специализирана из­
вънболнична медицинска помощ специалността 
„Ревматология“ се практикува само от лекари с 
придобита специалност по ревматология.
2. В клиника/отделение по ревматология на 
лечебно заведение за болнична помощ:
2.1. Дейности в областта на медицинската спе­
циалност по ревматология могат да осъществяват 
лекари с призната специалност по ревматология. 
2.2. Дейности в областта на ревматологията 
могат да осъществяват и лекари с придобита ме­
дицинска специалност, различна от „Ревматология“, 
лекари без специалност и специализанти по рев­
матология, но само под надзора и ръководството 
на специалист по т. 2.1.
2.3. Началникът на отделение задължително е 
лекар с придобита специалност по ревматология.
2.4. Началникът на клиника задължително е 
лекар с придобита специалност по ревматология, 
който е и хабилитирано лице.
2.5. За осъществяване на високоспециализирани 
или специфични медицински дейности в областта 
на ревматологията е необходимо провеждането на 
допълнително обучение, удостоверено със свидетел­
ство за придобита професионална квалификация, 
при спазване на реда и условията на Наредба 
№ 34 от 2006 г. за придобиване на специалност в 
системата на здравеопазването. Такива са следните 
дейности: ехография на опорно-двигателния апа­
рат; остеодензитометрия; ставни манипулации под 
ехографски и рентгенов контрол; контрастиране на 
стави; изотопна химическа синовиортеза; вземане 
на синовиална биопсия; вземане на кожно-мускулна 
биопсия; вземане на костна биопсия; лаваж на стави. 
3. Поддържането на квалификацията на специа­
листите ревматолози се гарантира чрез придобиване 
на професионална квалификация за извършване на 
високоспециализирани или специфични дейности в 
областта на ревматологията, както и посредством 
участие в провежданото от Българския лекарски 
съюз продължаващо обучение. 
ІV. Гранични области на медицинската специ­
алност „Ревматология“ 
1. Като интердисциплинарна медицинска 
специалност ревматологията има гранични и 
припокриващи се територии със значителен брой 
други медицински специалности, като вътрешни 
болести, кардиология, пневмология и фтизиатрия, 
гастроентерология, нефрология, ендокринология 
и болести на обмяната, клинична хематология, 
ортопедия и травматология, физикална и реха­
билитационна медицина, клинична имунология, 
нервни болести, кожни и венерически болести, 
очни болести, лицево-челюстна хирургия и др. 
2. В най-голяма степен гранични и интер­
дисциплинарни аспекти ревматологията има със 
следните медицински специалности:
2.1. Ендокринология и болести на обмяната – при 
диагностициране и лечение на остеопорозата. 
2.2. Ортопедия и травматология – при ди­
агностициране и лечение на дегенеративните и 
мекотъканните ставни заболявания и насочване 
за оперативно лечение.
2.3. Физикална и рехабилитационна медици­
на – през периода на активното лечение и доле­
куване на ревматологично болните.
2.4. Клинична имунология – при диагности­
циране на системните и възпалителните ставни 
заболявания.
2.5. Нервни болести – при диагностициране 
и лечение на болестите на гръбнака, болките в 
гърба и централномозъчните и периферните не­
врологични прояви на системните заболявания.
3. При наличието на клинични прояви, харак­
терни за цитираните медицински специалности, се 
налага болните да се консултират със съответните 
специалисти по преценка на лекуващия ревматолог. 
4. Независимо от системните прояви лекуващият 
ревматолог е основният организатор, реализатор 
и носител на отговорността на всички етапи на 
лечебно-диагностичния процес.