Държавен вестник, бр. 65, 2008 г., стр. 10

С Т Р .  10
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  65
си, че атакуваната разпоредба на чл. 222, ал.1
ЗЛПХМ противоречи на чл. 6, ал. 2; чл.17, ал. 1
и 3, чл. 19, ал. 1, 2 и 3 и чл. 52, ал. 5 от Консти-
туцията.
Конституционният съд след обсъждане на
аргументите, изложени в искането на омбудс-
мана на републиката, както и съображенията,
посочени в представените становища, за да се
произнесе по същество, взе предвид следното:
Свободната стопанска инициатива (чл. 19,
ал. 1 от Конституцията) като конституционен
принцип, върху който се изгражда пазарното
стопанство, е в основата на стопанския живот
на страната. Тя е следствие от икономическата
свобода, въведена за всички стопански субекти
(граждани и юридически лица) в условията на
децентрализирана национална икономика.
Няма съмнение, че след като разпоредбата
на чл. 222, ал.1 ЗЛПХМ дава възможност да се
извършва търговия на дребно с лекарствени
продукти, като открие аптека само от магис-
тър-фармацевт, регистриран по смисъла на
Търговския закон като едноличен търговец или
еднолично ООД, тя осуетява навлизането на
нови участници на пазара на търговията на
дребно с лекарствени продукти. Когато са ог-
раничени правно-организационните форми,
чрез които може да се извършва търговия на
дребно с лекарствени продукти в хуманната
медицина, се ограничава правото на свободна
стопанска инициатива. Ограниченият кръг от
икономически субекти, които могат да извър-
шват търговия с лекарства, противоречи на
чл. 19, ал. 2 от Конституцията, който предпис-
ва на законодателя да създава и гарантира на
всички граждани и юридически лица еднакви
правни условия за стопанска дейност. Както
всяка друга стопанска дейност, и продажбата
на дребно на лекарствени продукти зависи от
инициативата на отделните стопански субек-
ти. Всеки гражданин и юридическо лице има
правото свободно да избира каква търговска
дейност да извършва.  На тях обаче трябва да
се предоставят еднакви правни условия за сто-
панска дейност. Това означава всеки един от
правните субекти да може чрез избрана от него
законоустановена правно-организационна фор-
ма да се занимава с такава дейност, когато
пожелае.
Ограниченият кръг от стопански субекти,
които могат да извършват търговия на дребно
с лекарствени продукти, като откриват аптека
по силата на чл. 222, ал.1  ЗЛПХМ, противоре-
чи на чл. 19, ал. 2 от Конституцията, защото “ед-
накви правни условия за стопанска дейност” оз-
начава равнопоставеност на всички икономи-
чески субекти и не е оправдано те от гледна
точка за защита на общественото здраве и га-
рантирането на интересите на потребителите
да бъдат ограничавани. Същевременно с това
по законодателен ред трябва да се установи
подходящ правен режим, който успешно да може
да предотвратява всякаква злоупотреба с моно-
полизма, нелоялната конкуренция и да защита-
ва потребителя.
По тези съображения Конституционният съд
прави извода, че разпоредбата на чл. 222, ал. 1
ЗЛПХМ  противоречи на чл. 19, ал. 1 и 2 от
Конституцията.
 В своето искане омбудсманът развива раз-
бирането си, че ограничителният характер на
чл. 222, ал. 1 ЗЛПХМ, доколкото той позволява
да се извършва търговия на дребно с лекарстве-
ни продукти, като открие аптека само от магис-
тър-фармацевт, регистриран като едноличен
търговец или еднолично дружество с ограниче-
на отговорност, осуетява възможността за реа-
лизиране на инвестиции на пазара на фарма-
цевтични продукти и следователно атакувана-
та норма влиза в конфликт с чл. 19, ал. 3 от
Конституцията. Това разбиране не се споделя
от Конституционния съд, защото чл. 19, ал. 3 от
Конституцията установява гаранция на инвес-
тициите, разбирани в широкия смисъл на дума-
та като  влагане на капитали в закупуване на
недвижими и движими вещи, средства за про-
изводство или ценни книжа и други такива.
Всички те са част от конституционните гаран-
ции за неприкосновеност на частната собстве-
ност (чл. 17, ал. 3 от Конституцията). Разпоред-
бата на чл. 222, ал. 1 ЗЛПХМ обаче третира
извършването на дейност по продажба на дреб-
но на лекарства, а не регламентира право на
собственост. Затова съдът не намира противо-
речие на атакуваната разпоредба с чл. 19, ал. 3
от Конституцията.
Омбудсманът подчертава, че “държавата има
право на специално засилена контролна дей-
ност в сферата на търговията с лекарства” на
основание чл. 52, ал. 5 от Конституцията. За него
обаче този контрол е приемлив само ако дър-
жавата допусне “възможността на всеки сто-
пански субект да бъде носител на правото на
собственост върху аптека под каквато и да е
правно-организационна форма”. Следователно
в този случай  омбудсманът неоснователно
отъждествява правото да се извършва търговия
на дребно с лекарствени продукти чрез откри-
ването на аптека с правото на собственост на
аптека.
Конституционният съд отчита, че здравео-
пазването в условията на децентрализирана
пазарна икономика не е дейност на държавата,
но това не я освобождава от задължението да
упражнява “контрол върху всички здравни за-
ведения, както и върху производството на ле-
карствени средства, биопрепарати и медицинс-
ка техника и върху търговията с тях”(чл. 52, ал. 5
от Конституцията), в това число и контрол вър-
ху търговията на дребно с лекарствени продук-
ти с оглед закрила на здравето на гражданите.
Свободата на стопанска инициатива не изключ-
ва принципите на държавното регулиране и на
контрол върху стопанската дейност, защото тя