Държавен вестник, бр. 15, 2017 г., стр. 43

БРОЙ  15	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  43  
част, обявяване на нищожността на правила-
та, а при условията на евентуалност тяхната 
цялостна отмяна или отмяна на оспорените 
отделни техни разпоредби. Претендират се 
сторените по делото разноски.
Касационната жалба, подадена от „ЕВН“, 
се оспорва в представен по делото писмен 
отговор от „Мартилекс 2“ – ЕООД.
Третата касационна жалба е подадена от 
КЕВР срещу Решение № 12897 от 1.12.2015 г. 
в частта, с която са отменени чл. 48, 49, 50 
и 51 от правилата. Релевират се касационни 
основания по чл. 209, т. 3 АПК – нарушение 
на материалния закон и необоснованост. Иска 
се отмяната на решението в обжалваната част 
и отхвърляне на оспорването в тази част по 
подробно изложени съображения за неговата 
неправилност.
Касационната жалба, подадена от КЕВР, 
се оспорва в представени по делото писмени 
отговори от „Мартилекс 2“ – ЕООД, и „Май 
Маркет“ – АД. Иска се оставянето є без 
уважение.
Пред касационната инстанция жалбите на 
КЕВР и „ЕВН“ се поддържат от жалбоподате-
лите чрез процесуалните им представители. 
По същество се иска отмяната на Решение 
№ 12897 от 1.12.2015 г. в съответните об-
жалвани части от всеки от тези касационни 
жалбоподатели и постановяване на решение 
съобразно направените в касационните жалби 
искания. Ответниците „Май Маркет“ – АД, и 
„Мартилекс 2“ – ЕООД, не се представляват.
Представителят на Върховната администра-
тивна прокуратура дава подробно мотивирано 
заключение. Счита, че първоинстанционното 
решение следва да се обезсили във връзка 
с направеното оттегляне на оспорването от 
„ЕВН“ в съответната част, а жалбите на Чи-
лингиров и на КЕВР да бъдат оставени без 
разглеждане. Ако се пристъпи към разглеж-
дане на всички касационни жалби, изразява 
становище за неоснователността им.
На 3.12.2015 г. по адм. д. № 9462 по описа 
на Върховния административен съд за 2014 г. 
е постъпила молба от „ЕВН“ (изпратена на 
2.12.2015 г., видно от клеймото върху пощен-
ския плик), с която на основание чл. 155, ал. 1 
АПК се прави оттегляне на оспорването в 
частта му по чл. 48, 49, 50 и 51 ПИКЕЕ и на 
основание чл. 159, т. 8 АПК се иска прекратя-
ване на производството в тази част. Молбата 
е подадена от надлежна страна, в установе-
ната от закона писмена форма и в хода на 
висящото съдебно производство по оспорване 
на ПИКЕЕ в съответната част. Искането, 
направено в посочената молба, се поддържа 
и пред касационната инстанция. Комисията 
за енергийно и водно регулиране не възра-
зява по отношение направеното оттегляне 
на оспорването (вж. молба от 18.04.2016 г.) и 
искането за прекратяване на делото.
Касационните жалби са подадени от на-
длежни страни в установения от закона срок, 
предвид което са допустими.
Върховният административен съд, петчле-
нен състав на първа колегия, за да се произнесе 
по основателността на касационните жалби, 
съобрази следното:
В производство по чл. 185 и сл. АПК три­
членен състав на Върховния административен 
съд е отменил чл. 48, 49, 50 и 51 ПИКЕЕ и 
е отхвърлил жалбите в останалата им част.
Решението е валидно, частично недопус-
тимо, а в допустимата част е неправилно.  
Решението е недопустимо в частта, с която 
тричленният състав на Върховния админи-
стративен съд е разгледал и се е произнесъл 
по оспорването на Таню Тенев Чилингиров, 
„Май Маркет“ – АД, с ЕИК 201143302 и 
„Мартилекс 2“ – ЕООД, с ЕИК 201293832 на 
чл. 47, 48, 49, 50 и 51 от правилата, и на „Май 
Маркет“ – АД, и „Мартилекс 2“ – ЕООД, на 
чл. 1, ал. 1, т. 6 в частта є „и начините за 
извършване на преизчисление (корекция) на 
количеството електрическа енергия“ от същия 
акт. Неправилно е допуснато от тричленния 
състав присъединяването на тези лица към 
оспорването на „ЕВН“, доколкото същите 
нямат пряк и непосредствен правен интерес 
от оспорване на посочените разпоредби на 
ПИКЕЕ. За да е допустимо оспорването на 
подзаконов нормативен акт, респективно на 
отделни негови разпоредби, следва правните 
последици от него да настъпват пряко в прав-
ната сфера на субекта, без да е необходимо 
допълнително опосредяващо действие. Пря-
кото засягане предполага административният 
акт да рефлектира директно върху правното 
положение на жалбоподателя чрез създаване 
на права, задължения или непосредствено да 
засяга негови правни интереси. В случая тези 
условия по отношение на Чилингиров, „Май 
Маркет“ – АД, и „Мартилекс 2“ – ЕООД, в 
качеството им на потребители на енергийни 
услуги не са налице. Само по себе си качест-
вото им на такива не сочи на правен интерес 
от оспорването на ПИКЕЕ, както неправилно 
е прието в обжалваното решение, предвид уре-
дените обществени отношения с акта. Това е 
така по причина, че подзаконовият нормативен 
акт регламентира правилата за измерване на 
количеството електрическа енергия и правният 
интерес на потребителите не се явява непо-
средствено засегнат от неговите разпоредби 
предвид наличието на подписани договори. По 
тези съображения в резултат на извършената 
проверка по чл. 218, ал. 2 АПК настоящият 
съдебен състав намира, че решението в частта 
по оспорването на посочените лица следва да 
бъде обезсилено на основание чл. 221, ал. 3 
АПК като постановено при липса на право 
на съдебно оспорване, а делото в същата част 
следва да се прекрати. На следващо място,