Държавен вестник, бр. 90, 2014 г., стр. 66

СТР.  66	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  90
регистрира с входящ номер и дата на пред-
ставяне всички документи, удостоверяващи 
основанието на претенцията и размера на 
вредата, включително и датата за явяване за 
представяне на моторното превозно средство 
за оглед.
(2) Представянето на моторно превозно 
средство за оглед и оценка се удостоверява с 
протокол за оглед или протокол за явяване, 
на които е вписана датата на явяване. 
Чл. 14. Застрахованият е длъжен да уведо-
ми застрахователя за предявен иск към него 
във връзка с гражданската му отговорност в 
срок до 7 дни от връчване на исковата молба. 
Уведомлението следва да съдържа данни за 
датата, годината и номера на делото, пред 
кой съд е образувано и размера на иска. За-
страхованият е длъжен да поиска привличане 
на застрахователя в процеса, когато законът 
допуска това.
Чл. 15. В случаите, при които гражданската 
отговорност на застрахованите се определя 
от съдебните органи, след влизането в сила 
на присъдата или решението правоимащите 
задължително представят на застрахователя 
заверен препис от влезлите в сила съдебни 
актове заедно с мотивите и изпълнителен 
лист в оригинал.
Чл. 16. Сключени спогодби между застра-
хованите и увредените лица относно размера 
на обезщетението пораждат задължение за 
застрахователя само ако са одобрени от него 
или ако са сключени със знанието и съгла-
сието на представител по чл. 224, ал. 3 от 
Кодекса за застраховането. За спогодби се 
считат и постигнатите споразумения между 
страните по наказателни дела за размера на 
обезщетенията по граждански искове, вклю-
чително и одобрените от съда споразумения 
по такива дела. 
Чл. 17. Претенциите на увредени лица за 
вреди, причинени на територията на Репуб­
лика България по вина на водач на моторно 
превозно средство, което обичайно се намира 
на територия извън Република България, и 
е от страна, чието национално бюро участва 
в системата „Зелена карта“, се уреждат по 
ред, определен от Националното бюро на 
българските автомобилни застрахователи в 
съответствие с действащите международни 
споразумения и практика.
Чл. 18. (1) Вреди, нанесени от ремарке, 
което е свързано с моторно превозно средство 
и е функционално зависимо от моторното 
превозно средство по време на движение 
и/ или когато то се е откачило по време на 
движение, се покриват от застрахователя по 
задължителната застраховка „Гражданска 
отговорност“ на автомобилистите, свързана 
с притежаването и ползването на влекача.
(2) Вреди, нанесени от ремарке, което не е 
свързано с моторно превозно средство и не е 
функционално зависимо от моторно превозно 
средство, не е било в движение, както и при са-
мозадвижване, се покриват от застрахователя 
по задължителната застраховка „Гражданска 
отговорност“ на автомобилистите, свързана 
с притежаването и ползването на ремаркето.
Чл. 19. Застраховката „Гражданска отго-
ворност“ на автомобилистите покрива вре-
дите, които застрахованият е причинил на 
трети лица и за които им дължи обезщетение 
съгласно българското законодателство или 
законодателството на държавата, в която е 
настъпила вредата.
Чл. 20. (1) При нанесени вреди на имуще-
ство обезщетението по застраховката „Граж-
данска отговорност“ на автомобилистите 
съответства на действителната стойност на 
увреденото имущество.
(2) Обезщетението за вреди на моторни 
превозни средства се определя по методиката 
за уреждане на претенции за обезщетение 
на вреди, причинени на моторни превозни 
средства съгласно приложения № 1 – 6 от 
Наредба № 24 от 2006 г. за задължителното 
застраховане по чл. 249, т. 1 и 2 от Кодекса за 
застраховането и за методиката за уреждане 
на претенции за обезщетение на вреди, при-
чинени на моторни превозни средства (обн., 
ДВ, бр. 25 от 2006 г.; изм., бр. 36 от 2006 г., 
бр. 55 от 2007 г., бр. 3 от 2008 г., бр. 55 от 
2011 г. и бр. 97 от 2013 г.)
(3) Застрахователят изплаща и необходи-
мите и целесъобразни разноски за спасяване 
на увреденото имущество, в това число и 
транспортни разходи, както и тези за товарни 
и разтоварни дейности в рамките на застра-
хователната сума.
Чл. 21. (1) При смърт или телесни увреж-
дания на пострадали лица обезщетението се 
определя от застрахователна експертна коми-
сия към застрахователя на виновния водач.
(2) Застрахователят назначава комисията 
по ал. 1 и определя реда и начина на ней-
ното функциониране. При необходимост за 
доказване на събитието или при определяне 
размера на вредите в зависимост от характера 
на уврежданията комисията може да използва 
и други специалисти.
(3) Всеки застраховател е длъжен да приеме 
и да оповести публично на интернет стра-
ницата си, както и по друг подходящ начин 
подробна методика за определяне размера на 
дължимото обезщетение при неимуществени 
и имуществени вреди, вследствие на телесно 
увреждане или смърт, включваща и критериите 
и икономическите и финансови фактори за 
обезщетяване на претърпените вреди и про-
пуснатите ползи, които представляват пряк и 
непосредствен резултат от увреждането.