Държавен вестник, бр. 33, 2016 г., стр. 21

БРОЙ  33	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  21  
(2) Разрешението по ал. 1 се издава след 
решение на органите на Министерството на 
труда и социалната политика за срок една 
година, като се подновява при наличие на 
основания за преиздаването му. В случай че 
срокът на трудовия договор е по-малък от 
една година, разрешението се издава за срока 
на продължителността на договора.
(3) Разрешението по ал. 1 се издава съгласно 
изискванията на Регламент (ЕО) № 1030/2002 
на Съвета от 13 юни 2002 г. относно единния 
формат на разрешенията за пребиваване за 
гражданите на трети страни при прилагане 
на единна процедура за кандидатстване и по 
ред, определен с правилника за прилагане на 
закона, като в полето „тип разрешение“ се 
отбелязва „вътрешнокорпоративен трансфер“.
(4) Дирекция „Миграция“ уведомява зая-
вителя писмено за разрешението по ал. 1 не 
по-късно от 14 дни от датата на подаването му.
(5) Когато валидността на разрешението 
по ал. 1 изтече по време на процедурата за 
подновяване, лицето има право да пребивава 
на територията на Република България до 
вземане на решение по заявлението.
Чл. 33р. (1) Членовете на семейството на 
притежателя на разрешение за лице, преместе-
но при вътрешнокорпоративен трансфер, могат 
да получат разрешение за продължително 
пребиваване със срок на валидност, съотве-
тен на срока на пребиваване на притежате-
ля на разрешение за лице, преместено при 
вътрешнокорпоративен трансфер. За издаване 
на разрешение за пребиваване на членовете 
на семейството трябва да бъдат изпълнени 
изискванията на чл. 24, ал. 2.
(2) Разрешението по ал. 1 се издава по 
процедура за кандидатстване и по ред, опре-
делен с правилника за прилагане на закона.
Чл. 33с. Притежател на разрешение за 
лице, преместено при вътрешнокорпоративен 
трансфер, издадено от първа държава член-
ка, има право на престой на територията 
на Република България като втора държава 
членка за срок до 90 дни в рамките на всеки 
период от 180 дни.
Чл. 33т. (1) Притежател на разрешение за 
лице, преместено при вътрешнокорпоративен 
трансфер, издадено от първа държава членка, 
има право на престой за повече от 90 дни на 
територията на Република България като втора 
държава членка, ако отговаря на условията 
за достъп до пазара на труда по смисъла на 
Закона за трудовата миграция и трудовата 
мобилност.
(2) На притежателя на разрешението по 
ал. 1 се издава разрешение за мобилност при 
вътрешнокорпоративен трансфер съгласно 
изискванията на Регламент (ЕО) № 1030/2002 
на Съвета от 13 юни 2002 г. относно единния 
формат на разрешенията за пребиваване за 
гражданите на трети страни, като в полето 
„забележка“ се отбелязва „mobile ICT – мо-
билност при ВКТ“.
(3) Министерството на вътрешните работи 
информира компетентните органи на първата 
държава членка, когато издава разрешение 
за мобилност при вътрешнокорпоративен 
трансфер.
(4) Първата държава членка информира 
Министерството на вътрешните работи на 
Република България, когато отнеме разреше-
ние за лице, преместено при вътрешнокорпо-
ративен трансфер.
(5) Приемащото предприятие информира 
дирекция „Миграция“ и Агенцията по зае-
тостта за евентуални промени, засягащи усло-
вията, въз основа на които е била разрешена 
мобилността, когато Република България е 
втората държава членка.
(6) На притежател на разрешение за 
лице, преместено при вътрешнокорпоративен 
трансфер, за когото са налице основанията 
по чл. 10, ал. 1, т. 1, не се разрешава влизане 
или престой на територията на Република 
България.“
10. В чл. 40, ал. 1:
а) в т. 1 след думите „24и“ се поставя за-
петая и се добавя „24к“ и след думите „33л“ 
се поставя запетая и се добавя „33п и 33т“;
б) в т. 12 след думите „Синя карта на Евро-
пейския съюз“ се добавя „или на разрешение 
за лице, преместено при вътрешнокорпорати-
вен трансфер“ и се поставя запетая, а думите 
„законодателството на Република България“ 
се заменят със „Закона за трудовата миграция 
и трудовата мобилност“.
11. В чл. 44а, ал. 4 думите „наредбата по 
чл. 74, ал. 1 от Закона за насърчаването на 
заетостта“ се заменят със „Закона за трудовата 
миграция и трудовата мобилност“.
12. Член 48а се отменя.
13. В чл. 53, ал. 1 думите „и по чл. 33, 
ал. 2“ се заличават.
14. В чл. 57 накрая се добавя „по смисъла 
на Закона за трудовата миграция и трудовата 
мобилност“.
15. В § 1 от допълнителните разпоредби:
а) в т. 1б след думите „на чужденеца“ се 
добавя „или разрешение за лице, преместено 
при вътрешнокорпоративен трансфер“; 
б) създават се т. 1ж – 1и:
„1ж. „Разрешение за лице, преместено 
при вътрешнокорпоративен трансфер“ е раз-
решението с обозначение „ICT – вътрешно-
корпоративния трансфер“, което дава право 
на притежателя да пребивава и да работи 
на територията на Република България като 
първа държава – членка на Европейския 
съюз, за целите на вътрешнокорпоративния 
трансфер, издадено на работник – гражданин 
на трета държава, при спазването на единната 
процедура за кандидатстване.