Държавен вестник, бр. 23, 2025 г., стр. 17

БРОЙ  23	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  17   
обсъждане на подзаконовия нормативен акт и 
липса на мотиви към проекта за нормативен 
акт съгласно чл. 28, ал. 2 от ЗНА.
В съдебно заседание от жалбоподателя 
Е. В. чрез адв. Видолов се излагат и съобра­
жения за нарушение на принципа за равно 
третиране поради това, че задължение за 
възстановяване на разходите за обучение и 
издръжка не е предвидено за нито една друга 
група учащи, с изключение на курсантите в 
Академията на МВР.
Претендира се присъждане на разноски 
за платена държавна такса и за адвокатско 
възнаграждение на основание чл. 38, ал. 1, 
т. 3 от ЗА
Ответникът – министърът на отбраната, 
чрез юрк. М. Георгиева оспорва подадените 
жалби като неоснователни.
Заключението на прокурора от Върховната 
прокуратура е за допустимост и основателност 
на жалбите.
Върховният административен съд, първо 
отделение, за да се произнесе, взе предвид 
следното:
Жалбите са процесуално допустими като 
подадени от лица с пряк и личен правен интерес 
от оспорването на подзаконовия нормативен 
акт по смисъла на чл. 186, ал. 1 от АПК.
От представената по делото Заповед № РД-
06-100 от 11.05.2023 г. на началника на НВУ 
„Васил Левски“ се установява, че курсант 
Г. Г. К., специалност „Организация и управле­
ние на военни формирования на тактическо 
ниво“, специализация „Полева артилерия“, е 
отписан от обучение, прекратен е договорът му 
за военна служба и е отчислен от списъчния 
състав на основание чл. 165, ал. 1, т. 2 и чл. 142, 
ал. 2 и 6 от ЗОВСРБ поради незавършване на 
обучението за придобиване на военна квали­
фикация, считано от 13.05.2023 г. В заповедта 
е посочено, че на основание чл. 260, ал. 2 от 
ЗОВСРБ курсант К. следва да възстанови 
направените за него разходи за издръжка и 
обучение в Националния военен университет 
„Васил Левски“ за периода от 22.08.2022 г. до 
12.05.2023 г. в размер 26 196,86 лв. в едноме­
сечен срок след запознаване със заповедта.
Със Заповед № РД-06-166 от 24.07.2023 г. 
на началника на НВУ „Васил Левски“ кур­
сант – старши сержант Д. В. К., специалност 
„Организация и управление на военни форми­
рования на тактическо ниво“, специализация 
„Мотопехотни и танкови войски“, 4 курс, е 
отписан от обучение, прекратен е договорът му 
за военна служба и е отчислен от списъчния 
състав, считано от 25.07.2023 г. на основание 
чл. 142, ал. 2 и 6 от ЗОВСРБ, поради напускане 
на университета по собствено желание. Със 
заповедта на курсант – старши сержант К., 
е определено задължение за възстановяване 
на разходите за издръжка и обучение в НВУ 
„Васил Левски“ за периода от 25.08.2019 г. 
до 24.07.2023 г. в размер 92 975,30 лв. в срок 
един месец след запознаване със заповедта.
Жалбоподателят ст. лейтенант Е. П. В. 
обосновава правния си интерес от обжалва­
нето със Заповед № КВ-537 от 11.08.2023 г. на 
министъра на отбраната за прекратяване на 
договора му за военна служба, освобождава­
не от длъжност от военна служба и зачис­
ляване в запаса, считано от 28.09.2023 г., на 
основание чл. 146, т. 2, чл. 161, т. 2 и чл. 163 
от ЗОВСРБ, поради предизвестие на воен­
нослужещия, изразено в писмен рапорт. В 
заповедта е посочено на основание чл. 260, 
ал. 1 и 5 от ЗОВСРБ командирът на военното 
формирование да удържи от обезщетението и 
другите вземания на ст. лейтенант В. сумата 
на направените разходи за издръжка, обучение 
и квалификация пропорционално на срока на 
неизпълнението.
От така представените доказателства се 
установява, че за всеки за жалбоподателите 
е налице задължение за възстановяване на 
разходите за издръжка и обучение, съответ­
но и разходи за квалификация, на основание 
чл. 260, ал. 1 и 2 от ЗОВСРБ, действащи към 
момента на отписването им от обучение като 
курсанти в НВУ „Васил Левски“, съответно 
освобождаването от военна служба, преди 
удължения срок по чл. 145, ал. 1 от ЗОВСРБ. 
Поради това и оспореният подзаконов норма­
тивен акт, издаден на основание чл. 260, ал. 4 
от ЗОВСРБ, за реда и начина за изчисляване на 
разходите, за които се дължи възстановяване 
в тези случаи, засяга пряко и непосредствено 
правната сфера на всеки от тях.
Съгласно чл. 187, ал. 1 от АПК оспорването 
на подзаконов нормативен акт не е ограничено 
във времето.
Разгледани по същество жалбите са осно­
вателни по наведените доводи за съществени 
нарушения на чл. 26, ал. 4 от ЗНА при при­
емане на Наредба № Н-11 от 29.11.2020 г. и за 
противоречието є с разпоредбата на чл. 260 от 
ЗОВСРБ. Съображенията за това са следните:
Оспореният подзаконов нормативен акт 
е издаден от компетентен орган по смисъла 
на чл. 76, ал. 1 от АПК – министърът на 
отбраната, който по силата на чл. 260, ал. 4 
ЗОВСРБ е изрично овластен да определя 
реда и начина за изчисляване на разходите 
за издръжка, обучение, квалификация и/или 
преквалификация. Съгласно чл. 115 от Кон­
ституцията на РБ актовете, които министрите 
издават, са правилници, наредби, инструкции 
и заповеди.
Редът за издаване на нормативни актове 
е уреден в чл. 77 от АПК и в Закона за нор­