Държавен вестник, бр. 94, 2021 г., стр. 3

БРОЙ  94	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  3  
тересувани институции Народното събрание, 
президента на Република България, Минис-
терския съвет, Върховния административен 
съд, Върховния касационен съд, министъра на 
регионалното развитие и благоустройството 
и Висшия адвокатски съвет.
Покани да предложат становища по делото 
са отправени до следните неправителствени 
организации: Камарата на архитектите в Бъл-
гария, Камарата на инженерите в инвестици-
онното проектиране, Съюза на архитектите в 
България, Съюза на ландшафтните архитекти, 
Националната асоциация на строителните 
предприемачи, Асоциацията на българските 
административни съдии и Националното 
сдружение на общините в Република Бъл-
гария, да предложат писмени становища по 
предмета на делото. 
Да дадат писмено правно мнение по 
предмета на делото са поканени: проф. д.ю.н 
Екатерина Матеева, проф. д.ю.н Иван Русчев, 
проф. д.ю.н Цветан Сивков, проф. д-р Борислав 
Борисов, проф. д-р Венцислав Стоянов, проф. 
д-р Дарина Зиновиева, проф. д-р Димитър 
Костов, проф. д-р Емилия Панайотова, проф. 
д-р Павел Сарафов, проф. д-р Пенчо Пенев, 
проф. д-р Пламен Киров, проф. д-р Снежана 
Начева, проф. д-р Христина Балабанова, доц. 
д-р Златимир Орсов, доц. д-р Наталия Кисе-
лова и Савин Ковачев.
В изпълнение на предоставената им въз-
можност писмени становища и правни мнения 
са представили: президентът, Върховният ка-
сационен съд, Върховният административен 
съд, министърът на регионалното развитие 
и благоустройството, Висшият адвокатски 
съвет, Камарата на архитектите в България, 
Националната асоциация на строителните 
предприемачи, Съюзът на архитектите в Бъл-
гария, Съюзът на ландшафтните архитекти и 
Савин Ковачев. 
В становището си президентът посочва, че 
с негов Указ № 36 от 4.02.2021 г. е наложено 
вето на оспорения чл. 148, ал. 16 ЗУТ като част 
от върнатия за ново обсъждане в Народното 
събрание Закон за изменение и допълнение 
на Закона за устройство на територията. Под-
държа, че аргументите на омбудсмана са „в 
съзвучие“ с обоснованото в мотивите на указа 
противоречие на разпоредбата с правото на 
свободна стопанска инициатива и с услови-
ята на правовата държава, като направените 
изводи са валидни и по отношение на чл. 178, 
ал. 3, т. 5 ЗУТ в атакуваната от вносителя част.
В становището на Камарата на архитектите 
в България (КАБ), към което се присъеди-
нява Съюзът на ландшафтните архитекти в 
България, е изразена позиция за противокон-
ституционност на чл. 148, ал. 16 ЗУТ в частта 
„в т.ч. уличната регулация, свързваща обекта 
с уличната или пътна мрежа и осигуряваща 
(Конституцията) във фазата за решаване на 
делото по същество.
Делото е образувано на 4.06.2021 г. по ис-
кане на омбудсмана на Република България 
за установяване на противоконституционност 
на чл. 148, ал. 16 и чл. 178, ал. 3, т. 5 от Зако-
на за устройство на територията (ЗУТ) (обн., 
ДВ, бр. 1 от 2.01.2001 г.; посл. изм. и доп., 
бр. 21 от 12.03.2021 г.). С писмено уточнение 
от 10.06.2021 г. вносителят е конкретизирал 
петитума на искането по отношение на чл. 178, 
ал. 3, т. 5 ЗУТ, като е посочил, че оспорва 
разпоредбата само в частта „в териториите 
със средно и високо застрояване, както и“.
Според омбудсмана създадените с разпо-
редбите препятствия за упражняване на пра-
вомощията на собственика за застрояване на 
урегулирания поземлен имот и за ползване на 
завършения строеж представляват прекомерна 
намеса в правото на собственост в противо-
речие с чл. 17, ал. 1 и 3 от Конституцията.
В искането се посочва, че съгласно чл. 148, 
ал. 16 ЗУТ издаването на разрешението за 
строеж от административния орган се обус- 
лавя от изпълнението на собственото му за-
дължение за прилагане на плана за улична 
регулация, като правомощието на собственика 
се поставя в зависимост от неограничената 
свобода на преценка на общинската админис- 
трация. Поддържа се, че такова ограничаване 
на правото на собственост е несъразмерно, 
тъй като освен че не е обвързано със срок, то 
не предоставя на гражданите възможността 
сами да изпълнят въведеното с разпоредбата 
на чл. 148, ал. 16 ЗУТ изискване. Вносителят 
изтъква, че това условие принуждава соб-
ствениците да използват други, формално 
допустими от закона, способи, както и да 
финансират отчуждителните процедури с 
цел преодоляване на пречката за издаване 
на разрешение за строеж.
Във връзка с чл. 178, ал. 3, т. 5 ЗУТ, оспорен 
в частта „в териториите със средно и високо 
застрояване, както и“, е направен извод, че 
забраната за въвеждане в експлоатация на 
строежите в тези зони до изграждането на 
улици, пътища и алеи заедно с изискването на 
чл. 148, ал. 16 ЗУТ предвижда ограничения, 
които не съответстват на преследваната от 
законодателя цел – изграждане на инфра-
структура едновременно със застрояване на 
поземления имот. Според вносителя уредбата 
не определя ясно степента на намеса в уп-
ражняване на правото на собственост и не 
отговаря на изискването мярката, с която се 
налагат ограничения, да бъде с възможно най-
нисък интензитет, поради което противоречи 
на чл. 17, ал. 1 и 3 от Конституцията. 
С определение от 29.06.2021 г. Конституци-
онният съд е допуснал искането за разглеждане 
по същество. Съдът е конституирал като заин-