Държавен вестник, бр. 31, 2012 г., стр. 22

СТР.  22	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  31
България осъществява свои правомощия, то 
не може да установява и въобще да изследва 
мотивите, нормативните основания и обсто-
ятелствата, при които е подписан един или 
друг президентски указ, защото упражнява 
правомощия, които Конституцията не му е 
предоставила.
Изискването за прозрачност, от една стра-
на, и принципът за разделение на властите, 
от друга, са ключови при гарантиране демо-
кратичността на управлението. Те са плод 
на една и съща идея за начина, по който 
да се упражнява държавната власт. Имат 
и паралелно действие, насочено към една 
и съща цел. В изискването за прозрачност 
би могло да се види дори едно своеобразно 
надграждане на принципа за разделение 
на властите. В този смисъл и решението 
как да се ангажират държавните органи с 
изискванията на прозрачното управление 
трябва да се търси в рамките на установения 
в Конституцията баланс на правомощията 
на висшите държавни органи. Когато един 
висш държавен орган се нагърбва с осигу-
ряване прозрачността на дейността на друг 
висш държавен орган, винаги съществува 
опасност неговата инициатива да влезе в 
разрез с принципа за разделение на властите. 
3. Наред с правото да осъществява за-
конодателната власт Народното събрание 
е натоварено с функцията да упражнява 
парламентарен контрол (чл. 62, ал. 1 от Кон-
ституцията). Това е втората негова основна 
функция. Понякога парламентарният контрол 
се отъждествява единствено с въпросите, 
питанията и свързаните с тях разисквания 
(чл. 90 от Конституцията). Парламентарни-
ят контрол, за който говори чл. 62, ал. 1 от 
Конституцията, обаче има по-широк сми-
съл – става въпрос за проверка и оценка 
на замислени или провеждани действия и 
политики на правителството и подчинената 
му администрация както с оглед тяхната 
законосъобразност, така и целесъобразност. 
В този дух Конституцията, когато урежда 
правното положение на постоянните парла-
ментарни комисии, изрично посочва, че те 
не само подпомагат дейността на Народното 
събрание, но и осъществяват парламентарен 
контрол (чл. 79, ал. 2 от Конституцията). 
От своя страна, избирането на временни 
комисии представлява особен вид парла-
ментарен контрол, доколкото в случая не 
се осъществява контрол в тесния смисъл 
на думата (чл. 90 от Конституцията), а се 
събира информация с цел да направи упра-
влението по-прозрачно и в крайна сметка 
да се окаже влияние върху политиката на 
правителството. Във всеки случай дейността 
на една или друга временна парламентарна 
комисия е прицелена поначало към конкрет-
ни аспекти на осъществяваната вътрешна и 
външна политика, което е конституционна 
функция на правителството, с цел да се анга-
жира неговата колективна или индивидуална 
политическа отговорност. Тъкмо целта да 
се обсъдят конкретни аспекти на управле-
нието е определяща за квалификацията на 
дейността на временната парламентарна 
комисия като форма на парламентарен кон-
трол. Допълнителен аргумент в тази посока 
е и обстоятелството, че както постоянните, 
така и временните парламентарни комисии 
работят по едни и същи правила – например 
без значение дали парламентарната комисия 
е постоянна, или временна, Конституцията 
обявява явяването и даването на сведения 
пред всяка една парламентарна комисия за 
задължително (чл. 80 и 83 от Конституцията). 
Спецификата на временната парламентарна 
комисия е свързана единствено с факта, че 
тя се занимава винаги с конкретен въпрос 
и затова действа в рамките на определен 
период от време. 
Ето защо не може да се възприеме тезата, 
която се лансира в хода на дискусията по по-
вод избирането на Временната парламентарна 
комисия от 15 февруари 2012 г., че образува-
нето є не би следвало да се разглежда като 
форма на парламентарен контрол и следова-
телно не влиза в противоречие с принципа 
за разделение на властите. В допълнение, 
позоваването на типичните в рамките на 
правомощията на Народното събрание ос-
нования за избирането на временна парла-
ментарна комисия (чл. 79, ал. 1 и 3 и чл. 80 
от Конституцията; чл. 34 от Правилника за 
организацията и дейността на Народното 
събрание), вкл. позоваването на общото за-
дължение на длъжностни лица и граждани 
да предоставят сведения и документи, кое-
то Конституцията въвежда именно с оглед 
осъществяването на парламентарен контрол, 
нейният състав, включващ само депутати, 
излъчени по пропорционален принцип от 
различни парламентарни групи, сътрудници 
и експерти, които имат за задача най-вече 
да обработват постъпващата информация, 
моделът, по който тя процедира, заимстван 
от други постоянни и временни парламен-
тарни комисии, не водят към заключение, 
че комисията ще осъществява друга дейност 
освен парламентарен контрол по смисъла на 
чл. 62, ал. 1 от Конституцията. 
Решението на парламента от 15 февру-
ари 2012 г. в определена степен се стреми 
да „разчупи“ разбирането за функциите 
на временните парламентарни комисии в 
рамките на границите на правомощията на 
Народното събрание и да свърже нейната 
дейност приоритетно с усъвършенстване на 
законодателството в областта на помилване-
то, опрощаването на несъбираеми държавни 
вземания и даването и възстановяването на