Държавен вестник, бр. 17, 2026 г., стр. 55

БРОЙ  17	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  55   
на такава по време на престоя в наказателна 
килия – чл. 103, ал. 1 ЗИНЗС.
От коментираните разпоредби е видно, че 
в законовата уредба на ЗИНЗС се съдържат 
две различни уредби. Първата в чл. 86, ал. 4 
ЗИНЗС е за получаване на храни и предмети 
от лишените от свобода. А втората – за полу­
чаване на хранителни пратки от същите лица в 
останалите коментирани разпоредби. Нормата 
на чл. 86, ал. 4 ЗИНЗС е изцяло възпроиз­
ведена в подзаконовата нормативна уредба 
на чл. 82, ал. 1 ППЗИНЗС. Другата уредба в 
ЗИНЗС относно получаване на хранителни 
пратки е уредена в оспорената разпоредба на 
чл. 82, ал. 4 ППЗИНЗС в нарушение на чл. 98, 
ал. 2, изр. 1 ЗИНЗС. Така според чл. 98, ал. 2, 
изр. 1 ЗИНЗС лишените от свобода могат да 
получават една хранителна пратка месечно. 
В нарушение на тази законова разпоредба 
с оспорената разпоредба на чл. 82, ал. 4 
ППЗИНЗС правото на лишените от свобода 
да получават една хранителна пратка месечно 
е ограничено само до чужди граждани, при 
това получени само от чужбина. За сметка на 
това за тези лица и пратки е дадена възмож­
ност за получаване не само на храни, но и на 
предмети, като и не е въведено ограничение 
в техния брой.
Подзаконовата уредба в оспорената разпо­
редба на чл. 82, ал. 4 ППЗИНЗС е нарушение 
на материалноправна разпоредба на чл. 98, 
ал. 2, изр. 1 ЗИНЗС, която е с по-висок 
ранг. Законовата разпоредба на чл. 98, ал. 2, 
изр. 1 ЗИНЗС изрично регламентира правото 
на лишените от свобода да получават една 
хранителна пратка месечно. Упражнявайки 
правомощието си по § 12 от ПЗР на ЗИНЗС да 
издаде правилник за прилагането на ЗИНЗС, 
министърът на правосъдието може да уреди 
неуредени в ЗИНЗС отношения или да доуреди 
частично уредени такива. Но той не може да 
упражни това си право в нарушение на ЗИНЗС. 
Още повече, че чл. 98, ал. 2, изр. 1 ЗИНЗС 
урежда право на лишените от свобода, което 
не може да бъде ограничавано с разпоредба 
на подзаконовия нормативен акт за неговото 
прилагане. Освен това ограничаване правото 
по чл. 98, ал. 2, изр. 1 ЗИНЗС на лишените от 
свобода да получават една хранителна пратка 
месечно в ЗИНЗС е възможно само като дис­
циплинарно наказание (чл. 101, т. 1 ЗИНЗС) 
или по време на престоя в наказателна килия 
(чл. 103, ал. 1 ЗИНЗС). А в случая с оспоре­
ната разпоредба на чл. 82, ал. 4 ППЗИНЗС 
това право е ограничено априори за всички 
лица, които не са чужди граждани, независи­
мо от липсата на дисциплинарно нарушение, 
извършено от тези лица.
Освен това основателно е възражението 
на оспорващия, че оспорената разпоредба 
на чл. 82, ал. 4 ППЗИНЗС е в нарушение на 
чл. 6, ал. 2 от Конституцията на Република 
България. Според тази конституционна разпо­
редба всички граждани са равни пред закона, 
като не се допускат никакви ограничения на 
правата, основани на народност. В случая 
с разпоредбата на чл. 82, ал. 4 ППЗИНЗС е 
допуснато ограничение на правата на лишени 
от свобода лица, които не са чужди граж­
дани и които нямат близки, които могат да 
им изпратят хранителни пакети от чужбина. 
Правото по чл. 98, ал. 2, изр. 1 ЗИНЗС е за 
всички лишени от свобода лица, не само за 
чуждите граждани.
Не може да бъде споделено становището 
на ответника – министъра на правосъдието, 
че разпоредбата на чл. 82, ал. 4 ППЗИНЗС е 
създадена за облекчение на чуждите граждани, 
чиито близки не поради отдалеченост не могат 
да ги посещават и съответно да им предават 
храни и предмети по време на свижданията. 
Тези доводи не обясняват защо на останалите 
лица, които не са чужди граждани, е ограни­
чено правото по чл. 98, ал. 2, изр. 1 ЗИНЗС. 
Не може да бъде споделено становището на 
министъра на правосъдието, че това е нап­
равено поради трудностите за проверка на 
получени хранителни пратки. От една стра­
на, трудностите на административния орган 
при упражняване на правото на лишените от 
свобода не е основание за неговото ограни­
чаване. От друга страна, правото по чл. 98, 
ал. 2, изр. 1 ЗИНЗС е законово ограничено 
до един път месечно. Министърът на право­
съдието може да организира получаването 
на хранителни пратки един път месечно от 
лишените от свобода, като пратките бъдат 
предварително проверявани преди получава­
нето им от лишените от свобода.
Оспорената разпоредба на чл. 82, ал. 4 
ППЗИНЗС следва да бъде отменена изцяло 
поради установените съществени нарушения 
на административнопроизводствени правила, 
както и защото ако бъде отменена само в 
частта є относно думите „чужди граждани“, 
„от чужбина“ и „и предмети“, това би довело 
до възможност лишените от свобода да получа­
ват колетни пратки без ограничение в техния 
брой. Това би било в противоречие с чл. 98, 
ал. 2, изр. 1 ЗИНЗС, като съдът не разполага с 
правомощие да дописва оспорена подзаконова 
разпоредба. Отмяната изцяло на оспорената 
разпоредба на чл. 82, ал. 4 ППЗИНЗС не би 
довело и до непълнота в законодателствата, тъй 
като в този случай липсващата подзаконова 
уредба следва да бъде заместена със законовата 
уредба на чл. 98, ал. 2, изр. 1 ЗИНЗС. По този