Държавен вестник, бр. 19, 2011 г., стр. 85

БРОЙ  19	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  85  
органите на държавната власт и управление, 
към органите на местното самоуправление и 
към гражданите и техните организации.
154. Правомощията на президента при реали­
зиране на политиката за национална сигурност 
са определени в Конституцията и в законите 
на страната. Президентът е върховен главно­
командващ на въоръжените сили и възглавява 
Консултативния съвет за национална сигурност. 
155. Консултативният съвет за национална 
сигурност към Президента на републиката 
формира политико-консултативното равнище в 
системата за национална сигурност. Неговата 
роля е да формира широко обществено съгла­
сие по проблемите на националната сигурност.
156. Изпълнението на политиката за наци­
онална сигурност се осъществява от органите 
на централната и териториалната изпълнителна 
власт. Органите на местното самоуправление 
и на местната власт и органите на съдебната 
власт допринасят съобразно своите компетенции 
за реализирането на политиката за сигурност. 
Ефективността на системата зависи от взаимно­
то доверие и сътрудничество между държавните 
институции, частния сектор, неправителствените 
организации и гражданите, а също така и със 
страните партньори за обмен на информация 
и съвместни действия.
157. Министерският съвет внася в Народното 
събрание до края на март годишен доклад за 
състоянието на националната сигурност.
158. Междинните приоритети на политиката 
за национална сигурност и ресурсите за нея се 
определят от Министерския съвет в консултация 
с Президента на републиката и със съответните 
постоянни комисии на Народното събрание. 
159. Министрите, ръководителите на ведом­
ства и областните управители носят отговорност 
за състоянието на националната сигурност в 
сферата на своята компетентност. За целта те 
създават необходимата функционална и струк­
турна организация.
160. Институционалният капацитет се из­
гражда на основата на принципите за постоянно 
функционално взаимодействие и оперативна 
самостоятелност. Не се допуска едновременното 
съществуване на дублиращи се структури, както 
и свръхконцентриране на правомощия, компе­
тенции и ресурси в една институция. Водещ е 
принципът на разделяне на компетенциите и 
постигане висока степен на координация. При 
определяне на съотношението между ръко­
водния, административния и изпълнителския 
състав се спазват принципите за минимален 
брой звена за вземане на управленско решение 
и оптималност на структурите и длъжностите.
161. Инструментариумът за управление и 
функциониране на системата за национална 
сигурност включва:
Ø анализ и оценка на състоянието и тенден­
циите в средата за сигурност и предприемане 
на превантивни действия;
Ø своевременен и адекватен обмен на ин­
формация;
Ø планиране, подготовка и управление на 
изпълнението; 
Ø прилагане на широк и системен между­
институционален подход;
Ø координация в работата на компетентните 
институции и организации; 
Ø методология и методика за оценка на 
системата за сигурност и нейните компоненти 
във връзка с тяхното ресурсно осигуряване и 
постигнатия резултат;
Ø механизми за оценка на предприетите 
действия и постигнатите резултати с цел пови­
шаване на тяхната ефективност и ефикасност;
Ø изграждане на система за вътрешен кон­
трол и корекция на системата за национална 
сигурност.
162. Съществен елемент от системата за 
национална сигурност са консултативните и 
координиращите органи към Министерския 
съвет, осъществяващи дейност в сферата на 
сигурността, обществения ред, превенцията и 
противодействието на корупцията и за развитие­
то на националната отбранителна индустриална 
база. Те координират оперативното изпълнение 
на държавната политика и предоставят необ­
ходимата консултация на правителството и 
съответните органи на държавната власт при 
подготовката и изпълнението на решенията от 
тяхна компетентност.
163. Съветът по сигурността е консултати­
вен и координиращ орган към Министерския 
съвет, който предлага решение за определяне 
на стратегическите задачи на изпълнителните 
органи от системата за национална сигурност, 
предлага решения за управление при кризи, съ­
гласува планирането на ресурсите за постигане 
на синергичен ефект при тяхното използване и 
координира изпълнението на взетите решения. 
Съветът създава организация и следи за изпъл­
нението на стратегията. Съставът и функциите 
на Съвета по сигурността и на неговите звена 
се определят от Министерския съвет.
164. Дейността на Съвета по сигурността при 
Министерския съвет, на неговия секретариат и 
на областните съвети по сигурност се подпо­
мага от органите и структурите на централната 
и териториалната изпълнителна власт и чрез 
привличане на експерти. Финансирането се 
осъществява по отделна програма в рамките 
на бюджета на Министерския съвет.
165. Службите за сигурност, а при необходи­
мост и службите за обществен ред, независимо 
от своята подчиненост осъществяват дейността 
си по защита на националната сигурност са­
мостоятелно и/или координирано в рамките 
на разузнавателната общност. Разузнавателната 
общност се състои от държавни органи, които 
осъществяват информационна и аналитична 
дейност за оценка на рисковете и заплахите за