Държавен вестник, бр. 37, 2005 г., стр. 17

Б Р О Й  37
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  17
ОСОБЕНИ МНЕНИЯ
на конституционни съдии
по конституционно дело № 11 от 2004 г.
Лазар Груев
Не приемам крайния извод в решението и
логиката, чрез която се стига до него, по следни-
те по-важни съображения, изложени накратко:
Ноторно е, че за да се установи противо-
конституционност на определен законов текст,
са необходими кумулативно поне две предпос-
тавки, а именно: нормите на закона и Консти-
туцията да имат един и същ предмет на регу-
лиране и противоречието между тях да е “до
степен на отрицание” (Решение № 7 по к.д.
№ 6 от 2004 г.). Предмет на сравнение по нас-
тоящото конституционно дело са разпоредбите
на чл. 28, ал. 9, изр. второ ЗСВ и чл. 129, ал. 2
от Конституцията, а то сочи, че те имат раз-
личен предмет.
Конституционната разпоредба визира орга-
на, който назначава и освобождава от длъж-
ност председателите на ВКС и ВАС и главния
прокурор (разбира се и логически свързаните с
това въпроси относно реда за назначаване, сро-
ка и забраната за повторно избиране). Систе-
матичното подреждане на правните норми в
един закон, а още повече в Конституцията, е от
съществено значение за тълкуването им (Ре-
шение № 18 по к.д. № 19 от 1993 г.). Ето защо
разпоредбата не може да се разглежда и тълку-
ва изолирано, а във връзка с първата алинея на
същия текст, която повелява, че останалите
магистрати се назначават, респ. освобождават,
от длъжност от Висшия съдебен съвет.
Ще е налице противоречие до степен на
отрицание с чл. 129, ал. 2 от Конституцията,
ако законов текст предвижда друг освен пре-
зидента (или той, но при различни освен по-
сочените параметри за срок, повторност и
т. н.) назначи, респ. освободи, от длъжност
висшите магистрати.
В конкретния случай обаче законовата раз-
поредба не се занимава с въпроса кой, за какъв
срок и по какъв ред назначава и освобождава от
длъжност председателите на ВКС и ВАС и глав-
ния прокурор, а повелява кой да изпълнява
длъжността в периода след изтичане на манда-
та им до встъпване в длъжност на новоизбра-
ния, ако, разбира се, възникне такава хипотеза
на практика. Впрочем законодателят е уредил
подробно процедурата по избор, като е предви-
дил, че тя започва не по-рано от два и не по-
късно от един месец преди изтичането на уста-
новения в Конституцията седемгодишен срок.
Законовите разпоредби предпоставят нали-
чието на добра воля, държавническа мъдрост,
добросъвестност и отговорност при изпълне-
ние на възложените правомощия от съответни-
те органи и длъжностни лица и в този смисъл
законодателят е приел, че този срок е достатъ-
чен за осъществяване на валиден избор на съот-
ветния висш магистрат. Да се предпоставя об-
ратното е нелогично, а още по-малко е допусти-
мо на такова предположение да се гради пре-
ценката за конституционосъобразност на един
законов текст.
Независимо от причините, възможността
към момента на изтичане на определения срок
все още да не е избран или пък, макар и избран,
да не е встъпил в длъжност нов титуляр, е ре-
ална и добре позната на всички от цялостната
обществена практика. Примерите от послед-
ните години са всеизвестни и широко обсъж-
дани в публичното пространство. Но ако се аб-
страхираме от тях и се вгледаме единствено в
законодателния подход при регулирането на
подобна ситуация, ще се убедим, че винаги (при
това независимо за коя сфера на обществените
отношения е реч) той е един и същ—до встъп-
ването в длъжност на новоизбрания досегаш-
ният титуляр изпълнява длъжността. Ето само
част от примерите: съгласно чл. 13, ал. 4 от
Закона за Сметната палата председателят и
членовете на Сметната палата продължават
да изпълняват своите правомощия до встъпва-
не в длъжност на техните приемници; съглас-
но чл. 6, ал. 1 от Закона за Комисията за фи-
нансов надзор членовете на комисията изпъл-
няват функциите си и след изтичане на техния
мандат до встъпване в длъжност на новите
членове; съгласно чл. 12, ал. 4 от Закона за
Българската народна банка членът на управи-
телния съвет с изтекъл мандат продължава
изпълнението на правомощията си до произ-
веждането на нов избор, съответно до назна-
чаването на нов член; съгласно чл. 125а, ал. 8
от Закона за съдебната власт до встъпването в
длъжност на нов административен ръководи-
тел досегашният продължава да изпълнява
длъжността; съгласно чл. 38, ал. 5 от Закона за
местното самоуправление и местната админис-
трация кметът продължава да изпълнява сво-
ите функции до полагането на клетва от ново-
избрания; съгласно чл. 24, ал. 4 от Закона за
висшето образование правомощията на ректо-
ра се прекратяват с мандата на общото събра-
ние, което го е избрало, но той продължава да
изпълнява функциите си до избора на нов рек-
тор; и накрая—съгласно чл. 5, ал. 2 от Закона
за Конституционния съд членовете му продъл-
жават да изпълняват своите функции до встъп-
ването в длъжност на техните приемници.
Впрочем, на мен не ми е известен друг под-
ход при законовото уреждане на подобна мате-
рия. Става дума следователно до трайна, устой-
чива (до степен на подразбираща се) обществе-
на и законодателна практика. При това поло-
жение не мога да приема, че десетилетия наред,
в десетки аналогични случаи, законодателят е
действал винаги не в съответствие с духа на
основния закон и е приемал норми, които мо-
гат да се окажат противоконституционни. Това
е не само нелогично, но и невъзможно. Нело-
гично и невъзможно ми е също така да приема,