Държавен вестник, бр. 13, 2017 г., стр. 9

БРОЙ  13	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  9  
(2) В случаите по чл. 3, ал. 2 съдът взема 
предвид кумулативното въздействие върху 
лицето на условията, в които се е изтърпявало 
наказанието лишаване от свобода или задър-
жането под стража, продължителността, както 
и други обстоятелства, които имат значение 
за правилното решаване на спора.
(3) Съдът задължава специализираните 
органи по изпълнение на наказанията да 
предоставят информация от значение за пра-
вилното установяване на фактите по делото. В 
случай на неизпълнение на това задължение 
съдът може да приеме за доказани съответ-
ните факти.
(4) Съдът може служебно да призове 
длъжностни лица от мястото за лишаване от 
свобода и всяко друго лице, чиито показания 
биха могли да спомогнат за изясняване на 
фактите по делото.
(5) В случаите по ал. 1 настъпването на 
неимуществени вреди се предполага до до-
казване на противното.
Чл. 285. (1) Искът по чл. 284, ал. 1 се 
разглежда по реда на глава единадесета от 
Административнопроцесуалния кодекс.
(2) Искът се предявява пред администра-
тивния съд по мястото на увреждането или по 
настоящия адрес на увредения срещу органите 
по чл. 284, ал. 1, от чиито актове, действия 
или бездействия са причинени вредите.
(3) За исковете по тази част се внася проста 
държавна такса в размер, определен с тарифата 
по чл. 73, ал. 3 от Гражданския процесуален 
кодекс. Разноски по делата, както и разноски 
по изпълнението не се внасят предварително.
Чл. 286. (1) Делата по тази част се разглеж-
дат със задължително участие на прокурор.
(2) Когато искът се отхвърли изцяло, съд-
ът осъжда ищеца да заплати разноските по 
производството. Разноските се заплащат от 
ищеца и при оттегляне на иска изцяло или 
при отказ от иска изцяло.
(3) Когато искът се уважи изцяло или 
частично, съдът осъжда ответника да за-
плати разноските по производството, както 
и да заплати на ищеца внесената държавна 
такса. Съдът осъжда ответника да заплати 
на ищеца и възнаграждение за един адвокат, 
когато е имал такъв, съразмерно с уважената 
част от иска.“
§ 46. В допълнителните разпоредби § 3 
се отменя.
Преходни и заключителни разпоредби
§ 47. Лишените от свобода или задържа-
ните под стража, които са били освободени 
до 6 месеца преди влизането в сила на този 
закон, може да предявят иск по чл. 284, ал. 1. 
§ 48. Лишените от свобода или задържа-
ните под стража, които са били освободени 
преди влизането в сила на този закон и чиито 
оплаквания относно условия на задържане в 
нарушение на чл. 3 от Конвенцията за защита 
на правата на човека и основните свободи, 
съставена в Рим на 4 ноември 1950 г. (рати-
фицирана със закон – ДВ, бр. 66 от 1992 г.) 
(обн., ДВ, бр. 80 от 1992 г.; изм., бр. 137 от 
1998 г. и бр. 38 от 2010 г.) са били обявени за 
недопустими с решение на Европейския съд 
по правата на човека на основание неизчерп-
ване на новосъздаденото вътрешноправно 
средство за защита, може да предявят иск по 
чл. 284, ал. 1. Искът се предявява в 6-месечен 
срок от уведомяването им от Секретариата 
на Европейския съд по правата на човека за 
постановеното решение.
§ 49. Подадените до влизането в сила на 
този закон искове за вреди, причинени на 
лишени от свобода или задържани под стража 
от задържане в лоши условия, се разглеждат 
по реда на чл. 284, ал. 1.
§ 50. В Административнопроцесуалния 
кодекс (обн., ДВ, бр. 30 от 2006 г., бр. 59 и 64 
от 2007 г., бр. 94 от 2008 г, бр. 35 от 2009 г., 
бр. 100 от 2010 г., бр. 39 от 2011 г., бр. 77 от 
2012 г., бр. 104 от 2013 г., бр. 27 от 2014 г. и 
бр. 74 от 2016 г.) в чл. 203, ал. 2 накрая се 
добавя „или на Закона за изпълнение на на-
казанията и задържането под стража“.
§ 51. В Наказателния кодекс (обн., ДВ, 
бр. 26 от 1968 г.; попр., бр. 29 от 1968 г.; изм., 
бр. 92 от 1969 г., бр. 26 и 27 от 1973 г., бр. 89 
от 1974 г., бр. 95 от 1975 г., бр. 3 от 1977 г., 
бр. 54 от 1978 г., бр. 89 от 1979 г., бр. 28 от 
1982 г.; попр., бр. 31 от 1982 г.; изм., бр. 44 от 
1984 г., бр. 41 и 79 от 1985 г.; попр., бр. 80 от 
1985 г.; изм., бр. 89 от 1986 г.; попр., бр. 90 от 
1986 г.; изм., бр. 37, 91 и 99 от 1989 г., бр. 10, 
31 и 81 от 1990 г., бр. 1 и 86 от 1991 г.; попр., 
бр. 90 от 1991 г.; изм., бр. 105 от 1991 г., 
бр. 54 от 1992 г., бр. 10 от 1993 г., бр. 50 от 
1995 г.; Решение № 19 на Конституционния 
съд от 1995 г. – бр. 97 от 1995 г.; изм., бр. 102 
от 1995 г., бр. 107 от 1996 г., бр. 62 и 85 от 
1997 г.; Решение № 19 на Конституционния 
съд от 1997 г. – бр. 120 от 1997 г.; изм., бр. 83, 
85, 132, 133 и 153 от 1998 г., бр. 7, 51 и 81 от 
1999 г., бр. 21 и 51 от 2000 г.; Решение № 14 
на Конституционния съд от 2000 г. – бр. 98 от 
2000 г.; изм., бр. 41 и 101 от 2001 г., бр. 45 и 92 
от 2002 г., бр. 26 и 103 от 2004 г., бр. 24, 43, 76, 
86 и 88 от 2005 г., бр. 59, 75 и 102 от 2006 г., 
бр. 38, 57, 64, 85, 89 и 94 от 2007 г., бр. 19, 67 
и 102 от 2008 г., бр. 12, 23, 27, 32, 47, 80, 93 и 
102 от 2009 г., бр. 26 и 32 от 2010 г., бр. 33 и 
60 от 2011 г., бр. 19, 20 и 60 от 2012 г., бр. 17, 
61 и 84 от 2013 г., бр. 19, 53 и 107 от 2014 г., 
бр. 14, 24, 41, 74, 79 и 102 от 2015 г., бр. 32 и 47 
от 2016 г.; Решение № 12 на Конституционния 
съд от 2016 г. – бр. 83 от 2016 г.; изм., бр. 95 
от 2016 г.) се правят следните изменения:
1. В чл. 41 ал. 6 се изменя така: 
„(6) Първоначалният режим на изтърпя-
ване на наказанието лишаване от свобода се 
определя от съда съобразно разпоредбите на 
този кодекс и на специалния закон.“
2. В чл. 70:
а) алинея 1 се изменя така: