Държавен вестник, бр. 78, 2004 г., стр. 22

С Т Р .  22
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  78
приемливи обяснения и системни способи за наблюде-
ние и контрол върху симптомното поведение, упражня-
ват се поведенчески модели на здравословна ежеднев-
на активност.
3.11. Програма за лечение на абнормно поведение
на боледуване.
Като “абнормно поведение на боледуване” се озна-
чават състоянията, отговарящи на критериите на ня-
кои от категориите F40—69 от МКБ-10, или с други
психични или телесни разстройства:
а) соматизиращ пациент;
б) хипохондричен пациент;
в) пациент с “аз”-дистонни сексуални проблеми;
г) пациенти с личностови разстройства (без антисо-
циално).
Основните терапевтични стратегии са отразени в
програмите за кризисни интервенции и за психологич-
но консултиране.
3.12. Програма за лечение на зависимости.
Като “зависимости” се означават състоянията, от-
говарящи на критериите на категории F10—F19 от
МКБ-10.
Подходите при лечение на зависимости са:
—алкохолна детоксификация;
—опиоидна детоксификация;
—друга неалкохолна детоксификация;
—мотивационна работа;
—семейна терапия;
—социално подпомагане при зависимости;
—насочване към специализирани програми за ле-
чение на зависимости.
Обслужването на зависимости в психиатрично от-
деление на многопрофилна болница и/или специали-
зирана болница по психиатрия (извън специализира-
ните за целта лечебни заведения) се извършва най-
вече при наличие на коморбидност с други психични
разстройства.
3.13. Процедура по изписване на пациент.
Изписването на пациент от отделението следва:
—изчерпването на терапевтичната задача: ориен-
тир е промяната в режима на обслужване—възможност-
та за водене на лечение в извънболнични условия: овла-
дяване на острата фаза на симптоматиката, липса на
риск от опасно поведение, сътрудничество за лечение и
наличие на подкрепяща среда;
—осигурена приемственост в обслужването след
изписването—амбулатория за специализирана медицин-
ска помощ по психиатрия, дневен център, рехабилита-
ционна програма, специализирана психиатрична бол-
ница, многопрофилна болница или друга—за лечение
на зависимости;
—планиране на изписването с пациента и близките
му и подготовка на пациента, респ. готовност за преход
към самостоятелен живот (извън болница);
—съобразяване с психосоциални обстоятелства—
работа, пътуване, трудоспособност, грижи за домакин-
ството или за болен член от семейството;
—липса на прогнозируем риск от агресия, автоагре-
сия или груба поведенческа абнормност извън болница;
—изчерпване на съдебно-експертната задача;
—нарушаване на терапевтичния договор, оттегляне
на съгласие за лечение (при липса на основания за за-
конова принуда) или нарушаване на вътрешния ред;
—липса на терапевтичен ефект и изчерпване на
възможностите на отделението.
Показатели за добра практика са:
—относителен дял на планираните спрямо непла-
нираните изписвания;
—относителен дял на изписаните с осигурен конти-
нюитет в обслужването спрямо изписаните без осигу-
рен континюитет;
—относителен дял на насочените към конкретен
психиатър (или сроден специалист) спрямо насочените
към лечебно заведение изобщо;
—относителен дял на изписани поради изчерпване
на терапевтичната задача спрямо останалите пациенти;
—относителен дял на изписани в приемливите спо-
ред приложените програми срокове за стационарно
обслужване спрямо останалите пациенти.
4. Интердисциплинарни консултации.
4.1. С клинична и друга лаборатория:
—параклиничен минимум при пациенти с дългого-
дишен прием на невролептици, клинични данни за ят-
рогенни кръвни дискразии и паренхимна чернодробна
увреда, клинична острота и полиморфност, предпола-
гащи органична съобусловеност, и коморбидност със
злоупотреба с психоактивни вещества;
—ежеседмично проследяване на бяла кръвна кар-
тина при пациенти на лечение с Clozapin (Leponex);
—проследяване в интервал, съответен на режима на
дозиране, на плазмените нива на литиеви соли и анти-
конвулсанти (предимно Carbamazepin и валпроати);
—мониториране на биохимия и електролити при
кататонни и остри психоорганични синдроми, както и
при пациенти в животозастрашаващи състояния;
—изследване на ликвор при фебрилно-кататонни и
остри психоорганични синдроми с централно- и локал-
номозъчна симптоматика.
—вирусологични изследвания при основания, про-
изтичащи от симптоматиката, поведението на боледу-
ване, историята за прием на психоактивни вещества и
географския произход;
—плазмени нива на антидепресанти и невролепти-
ци, извън споменатите, не се изследват рутинно пред-
вид на наличните данни за липсата на корелация между
плазмено ниво и терапевтичен отговор; такива изслед-
вания се осъществяват при:
—съмнение за сътрудничество в приема;
—съмнение за особености в метаболизацията (напр.
бавни метаболизатори);
—белези на интоксикация; и
—терапевтична резистентност, необяснима по друг
начин.
4.2. Електро-конвулсивна терапия (ЕКТ):
а) ЕКТ се прилага задължително с обща анестезия и
миорелаксация; общата анестезия и миорелаксацията
се прилагат от специалист анестезиолог според Нацио-
налния стандарт за анестезия и интензивно лечение;
б) предварителните консултации със специалист по
вътрешни болести и параклинични изследвания;
в) окончателната преценка за налични показания/
противопоказания за ЕКТ е отговорност на лекуващия
психиатър, а не на консултантите.
4.3. Консултиране на пациенти в други лечебни за-
ведения от специалист-психиатър (междудисциплинарно
или liaison-консултиране).
Консултациите допринасят за:
—по-висока използваемост на терапевтичните прог-
рами към дневните стационари и извънболничните
консултативни служби;
—структурата на тези програми позволява съвмес-
тно лекуване, т.е. престой на легло в общосоматично
отделение в МБАЛ и посещаване на споменатите по-
горе отделения на психиатричната клиника за терапия;
—реално провеждане на предписаното психофарма-
кологично лечение след психиатричната консултация,
налагащо необходимото планиране на заявки в болнич-
ната аптека.
5. Програма за поддържане на качеството на рабо-
тата в отделението.
5.1. Качеството на работата в отделението се под-
държа чрез:
а) спазване на протоколите и програмите на този
стандарт за лечение и грижи;
б) придържане към етичните критерии в психиат-
ричната практика;
в) постоянен мониторинг на качеството, осигуря-
ван чрез:
—външна оценка на качеството;