Държавен вестник, бр. 66, 2024 г., стр. 49

БРОЙ  66	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  49   
администрацията (т. 5), както и участие на 
прокурор в предвидените със закон случаи 
в граждански и административни дела (т. 6). 
Тези две правомощия допълват инструмен­
тариума, с който прокуратурата разполага, 
за да следи за спазване на законността. Те 
са израз на разбирането на конституционния 
законодател, че в съвременната демократична 
държава власт възпира власт и всяка една от 
трите власти следва да разполага с механизми 
да взаимодейства със и да въздейства върху 
останалите, за да се постигне ефектът на 
сътрудничество, баланс и взаимен контрол 
между тях (Решение № 2 от 2008 г. по к.д. 
№ 1/2008 г.). 
Разглежданите промени в т. 5 и 6 на чл. 127 
визират точно тези два специфични способа, 
чрез които прокуратурата осъществява зада­
чата си да следи за спазване на законността 
извън наказателния процес.
Новата редакция на т. 5 съдържа измене­
ние, което предвижда уточнението, че про­
куратурата може да предприема действия за 
„оспорване“, а не както досега за „отмяна“ 
на незаконосъобразни актове, и допълнението 
„пред съда в случаите, предвидени в закон“. Ако 
първата промяна има за резултат терминоло­
гично прецизиране на текста на разпоредбата, 
втората има за резултат две важни последици, 
които по същността си представляват разли­
чие в обхвата на осъществяването на този 
способ с оглед на предходното є съдържание. 
Отпада възможността прокурор да предприема 
действия за оспорване на незаконосъобразни 
актове по административен ред пред горесто­
ящ административен орган, а възможността 
прокурор да предприема действия за оспорване 
на незаконосъобразни актове по съдебен ред 
трябва да е предвидена изрично в закон за 
всеки отделен случай.
Новата редакция на т. 6 запазва възмож­
ността прокурор освен по наказателни дела от 
общ характер в предвидените със закон случаи 
да участва и в други дела, но добавя изисква­
нето, че това е допустимо само „в защита на 
значим обществен интерес или в интерес на 
лица, които се нуждаят от специална закрила“. 
В съдържателен аспект специфичното при тази 
промяна е, че правомощието на прокуратурата 
да участва в дела, различни от наказателни от 
общ характер, остава определено от нарочна 
законова норма, предвиждаща възможност 
за това, каквато е била разпоредбата преди 
изменението. С новата редакция се урежда 
възможността прокуратурата да участва „и в 
други дела“, освен по наказателни дела от общ 
характер. В сравнение с предходната редакция 
на т. 6 изменението разширява възможностите 
за участие на прокуратурата, тъй като пред­
вижда това да не става само по граждански 
и административни дела. Същевременно се 
въвежда ограничение по отношение на всяко 
Народно събрание, упражнявайки законода­
телното си правомощие, да предвижда участие 
на прокурор само в съответствие със заложе­
ните на конституционно ниво алтернативни 
критерии – „в защита на значим обществен 
интерес“ или „в интерес на лица, които се 
нуждаят от специална закрила“. На практика 
изменението на т. 6 е ограничение на законода­
телното правомощие на Народното събрание, 
предвидено от самото Народно събрание, но 
действащо като производна учредителна власт.
Следователно с изменението на Консти­
туцията от 2023 г. съдържанието на двете 
разпоредби на т. 5 и 6 на чл. 127 е променено 
в насока ограничаване на служебното нача­
ло на прокуратурата при осъществяването 
на правомощията є, които не са свързани с 
нейната основна функция и са уредени в тези 
разпоредби. Същественият въпрос в случая е 
дали с така направените изменения Народното 
събрание като производна учредителна власт 
навлиза в обхвата на запазените в чл. 158, т. 3 
от Конституцията прерогативи на Великото 
Народно събрание. 
Стандартът, относим към преценката за 
границите на възможността Народно събрание 
да внася промени в Основния закон относно 
функциите и правомощията на органите на 
съдебната власт, включително и прокура­
турата, е заложен в практиката на съда с 
Тълкувателно решение № 3 от 2003 г. по к.д. 
№ 22/2002 г. и Тълкувателно решение № 8 от 
2005 г. по к.д. № 7/2005 г. Съгласно приетото 
в тях е недопустима промяна, въведена от 
Народното събрание като производна учре­
дителна власт, която да води до промяна на 
спецификата на органите на съдебната власт 
във функционален аспект и съкращаване на 
способите, с които те си служат. Същевременно 
Конституционният съд приема, че промени в 
Конституцията, концентрирани в рамките на 
съдебната власт „които са насочени към […] 
оптимизиране от съдържателна гледна точка 
и прецизиране на отделни функции на нейни 
органи, поставяне на акценти или уточняване 
на техни правомощия […], не представляват 
промяна във формата на държавно управление 
и могат да бъдат извършени от Народното 
събрание, ако с тях не се нарушава балансът 
между властите и се съблюдават основните 
принципи, върху които е изграден действа­
щият конституционен модел на държавата“.
В този контекст съдът намира, че разглеж­
даните изменения в т. 5 и 6 на чл. 127 от 
Конституцията не са от естество да засегнат 
основите на държавността и принципите, на 
които е изградена организацията на държав­
ните органи. 
Оспорените промени в способите, чрез 
които прокуратурата осъществява възложена­