Държавен вестник, бр. 18, 2000 г., стр. 3

Б Р О Й 18
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  3
обходимо е да се сравни съдържанието им с
практическата дейност на самата партия. В този
смисъл се е произнасял и Европейският съд по
правата на човека в Страсбург (решение от 30
януари 1998 г. по делото Турска обединена ко-
мунистическа партия и други срещу Турция).
Конституционният съд не споделя и изоста-
вя разбирането си, че “дейността на политичес-
ките партии, ако попада под действието на заб-
раната по чл. 44, ал. 2 от Конституцията, не се
обхваща от спора за тяхната конституционност
по смисъла на чл. 149, ал. 1, т. 5 от Конституци-
ята”, застъпено в Решение № 4 от 1992 г., по к.д.
№ 1 от 1991 г. и Определение № 9 от 1996 г. по
к.д. № 30 от 1996 г.
Правомощията на Върховния касационен съд,
които има по Закона за политическите партии, да
преценява законността на партиите и да ги раз-
пуска не могат да ограничат конституционния
контрол. Конституцията с разпоредбата на чл. 149,
ал. 2 забранява да се отнемат със закон правомо-
щия на Конституционния съд и тя има върховен-
ството спрямо другите закони (чл. 5, ал. 1). Зато-
ва производството пред съдилищата по Закона за
политическите партии не може да изключи про-
изводството пред Конституционния съд. От тази
гледна точка чл. 44, ал. 2 от Конституцията не
може да бъде елиминиран от кръга на възможни-
те основания, водещи до спор по съществото за
конституционността на дадена партия по чл. 149,
ал. 1, т. 5 от Конституцията.
II. За ОМО “Илинден” и “ОМО—Илинден”—
ПИРИН
 Оспорената организация е регистрирана
като политическа партия с решение № 48 от
12.II.1999 г. по ф.д. № 12802/98 на Софийския
градски съд (ДВ, бр. 16 от 23.II.1999 г.). Към
молбата за вписване по чл. 9 ЗПП е приложен
устав, който е приет от учредително събрание
на 28.II.1998 г. в гр. Гоце Делчев.
“ОМО—Илинден”—ПИРИН не е оригинална
организация, която се появява за първи път. Тя
има свой предшественик и е негов продължител.
На 18 април 1990 г. на основата на няколко
нелегално съществуващи организации (НМО
“Илинден”—гр. Петрич, и др.) е учредена Обе-
динена македонска организация “Илинден”
(ОМО “Илинден”) като сдружение с нестопанс-
ка цел със седалище Благоевград. Благоевград-
ският окръжен съд по ф.д. № 5/90 отказва ре-
гистрацията. Приема, че “целите на организа-
цията и средствата за постигането им са насо-
чени срещу единството на нацията, преследват
създаването на национална и етническа враж-
да, изградени са на антибългарска основа и зася-
гат независимостта на България”. Отказът е пот-
върден от Върховния съд—решения № Ф-307/
90 на I г.о. и № 36/91 на петчленен състав. Макар
с отказана регистрация, организацията действа
незаконно и развива дейност, нейни дейци имат
публични изяви, включително в чужбина.
От 1994 г. в организацията настъпва разцеп-
ление. Оформя се група (клон), която се назо-
вава ОМО “Илинден”—Демократично дейст-
вие. Тя се обявява за по-умерена от крайните
екстремисти, но продължава борбата за “маке-
донско малцинство” и за разрешаването на “ма-
кедонския въпрос” (пр. № 6—МВР).
Уставът є предвижда за символи “червено
знаме с шестнадесетолъчевата македонска звез-
да”, която по това време е национален символ
на друга държава, и за химн—песента “Народе
македонски”. В нея членуват повечето от се-
гашните ръководители на “ОМО—Илинден”—
ПИРИН начело с Иван Сингартийски, тогава
ръководител на групата, а сега—председател на
партията. За осъществяването на целите си
получава средства от чужбина по незаконен път
(разписка от 1.Х.1994 г.).
Друга формация след разцеплението е ОМО
“Илинден”—Благоевград, с ръководител Кирил
Иванов. Той е от учредителите от 1990 г., един
от лидерите на организацията след учредяване-
то и понастоящем в ръководството на оспоре-
ната партия.
Двете формации, ОМО “Илинден” с ръково-
дител Иван Сингартийски и ОМО “Илинден” с
ръководител Кирил Иванов, се обединяват и
след неуспех да впишат в Благоевградския ок-
ръжен съд сдружение успяват в София да реги-
стрират организацията под формата на полити-
ческа партия. Така се стига до образуването и
регистрацията на “ОМО—Илинден”—ПИРИН.
Доводът, основан на твърдението за връзка
и приемственост между регистрираната поли-
тическа партия и нерегистрираното сдружение
от 1990 г., съдът приема за основателен и дока-
зан. Аргументите за това са няколко.
Първо, двете организации са с едно и също
наименование. Колкото до прибавката ПИРИН
към наименованието на партията, тя представ-
лява абревиатура на обяснението за преобразу-
ването в партия и каква е тя. Целта е да се под-
чертае, че се касае до партия, развиваща своята
дейност в определена част от територията на
Република България. С цел да се постигне сък-
ращението “ПИРИН” е включено посочване на
част от целите на организацията, чиито букви
съединени дават думата Пирин.
Второ, едни и същи лица са ръководители и
членове и в едната, и в другата организация.
Нещо повече. Лидерите на “ОМО—Илинден”—
ПИРИН са участвали още в нелегалния конг-
рес на ОМО “Илинден” на 2.VIII.1990 г. край
село Ощава.
Най-сетне, самият председател на оспорена-
та партия Иван Сингартийски признава тези
обстоятелства. В интервю, дадено на 20.Х.1999 г.
за в. “Нова Македония”, той посочва участието
им и в предишните местни избори (1995 г.), като
изрично заявява: “Тогава бяхме петима съвет-
ници—от ОМО “Илинден”, но нелегално.” Из-
ползвали са друга партия. Преди това интервю,