Държавен вестник, бр. 52, 2006 г., стр. 78

С Т Р .  78
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  52
В случай че граничната стойност бъде преви-
шена по време на изпитването, се правят проучва-
ния, които да удостоверят, че това се дължи на
ЕМВ, а не на фоновото излъчване, включително и
от широколентовите излъчвания от ЕМВ.
4.4. Представяне на резултатите
Максималната стойност по отношение на ета-
лонната допустима стойност (хоризонтална/вер-
тикална поляризация) във всяка от 13-те честот-
ни ленти са отчита като характеристична стой-
ност на честотата, на която са направени измер-
ванията.
Част III
Метод за изпитване за определяне на устойчи-
востта на електрическите/електронните монтаж-
ни възли на въздействието на електромагнитното
излъчване
1. Общи изисквания
1.1. Методът или методите на изпитване, посо-
чени в тази част на приложение № 9, се прилагат
за електрически/електронни монтажни възли.
1.2. Методи за изпитване
1.2.1. Електрическите/електронните монтаж-
ни възли трябва да отговарят на изискванията
на всяка комбинация от следните методи за из-
питване по избор на производителя, ако получе-
ният резултат за целия честотен диапазон по т. 3.1
е обхванат:
—изпитване в поглъщаща камера: съгласно
български стандарт, въвел ISO 11452-2: 2004;
—изпитване в коаксиална ТЕМ камера: съглас-
но български стандарт, въвел ISO 11452-3: 2001;
—изпитване чрез директно индуциране на ток:
съгласно български стандарт, въвел ISO 11452-4:
2005;
—изпитване в отворена електромагнитна ка-
мера: съгласно български стандарт, въвел ISO
11452-5: 2002;
—изпитване в 800-милиметрова отворена елек-
тромагнитна камера: съгласно т. 4.5.
(Честотният диапазон и общите условия на
изпитване се извършват при спазване на изисква-
нията на български стандарт, въвел ISO 11452-1:
2005).
2. Състояние на ЕМВ по време на изпитването
2.1. Условията за провеждане на изпитването
съответстват на българския стандарт, въвел ISO
11452-2: 2004.
2.2. По време на изпитването ЕМВ трябва да е
включен и да бъде задействан при нормални усло-
вия на работа. Той трябва да бъде регулиран съг-
ласно изискванията на тази част на приложение
№ 9, освен ако отделните методи на изпитване не
изискват друг начин на регулиране.
2.3. Цялото външно оборудване, необходимо за
работата на ЕМВ по време на изпитването, не тряб-
ва да е налично по време на фазата на калибрира-
не. Не се допуска наличието на външно оборудва-
не на разстояние, по-малко от 1 m от референтната
точка, по време на фазата на калибриране.
2.4. За да се осигури получаването на повто-
ряеми резултати от измерването, оборудването
за генериране на изпитвателен сигнал и негово-
то разположение трябва да бъдат едни и същи
като тези, използвани при всяка съответстваща
фаза на калибриране.
2.5. Ако изпитваният ЕМВ се състои от повече от
един блок, свързващите кабели трябва в идеалния
случай да повтарят предвиденото окабеляване в пре-
возното средство. Ако това не е възможно, дължи-
ната на свързването между електронния управля-
ващ блок и мрежата за стабилизиране на импеданса
е, както е определено по стандарт. Всички кабели в
окабеляването са свързани към съответните елемен-
ти по начин, максимално близък до реалните усло-
вия, като за предпочитане е да се използват реални
консуматори и изпълнителни устройства.
3. Изисквания при изпитванията
3.1. Честотен диапазон, продължителност на
излъчването
Измерванията се правят в честотния диапазон
от 20 до 2000 MHz със размер на изменение на
честотата съгласно български стандарт, въвел ISO
11452-1: 2005.
Модулацията на тестовия сигнал е:
—амплитудна модулация с 1 kHz модулация и
80 % дълбочина на модулацията в честотния диа-
пазон 20—800 MHz, и
—фазова модулация с t, равно на 577 µs, период
4600 µs в честотния диапазон 800—2000 MHz, ако
не е съгласувано друго между техническата служ-
ба и производителя на превозното средство.
Размерът на изменение на честотата и про-
дължителността на излъчването се избират в съ-
ответствие с български стандарт, въвел ISO
11452-2: 2004.
3.2. Техническата служба провежда изпитване-
то на интервали, посочени в български стандарт,
въвел ISO 11452-1: 2005, в рамките на целия често-
тен диапазон от 20 до 2000 MHz.
Като алтернатива, ако производителят пре-
достави данни от измервания за цялата честотна
лента, извършени от изпитвателна лаборатория,
акредитирана в съответствие с приложимите час-
ти на БДС EN ISO 17025 и призната от ИА “АА”,
техническата служба може да избере намален
брой честоти, характерни за гамата (например
27, 45, 65, 90, 120, 150, 190, 230, 280, 380, 450, 600,
750, 900, 1300 и 1800 MHz), за да потвърди, че
ЕМВ отговаря на изискванията съгласно част III
на приложение № 9.
3.3 Ако ЕМВ не изпълни изискванията по вре-
ме на изпитванията съгласно част III на прило-
жение № 9, се проверява, че изпитванията са про-
ведени при релевантни условия и неуспехът не е
в резултат на генерирането на неконтролирани
полета.
4. Специфични изисквания при измерванията
4.1. Изпитване в поглъщаща камера
4.1.1. Метод за изпитване
Този метод на изпитване позволява изпитване-
то на електрическите/електронните системи на
превозно средство чрез подлагане на ЕМВ на елек-
тромагнитни лъчения, генерирани от антена.
4.1.2. Методология на изпитването
Използва се “методът на замяна”, за да се съз-
дадат условия на изпитване съгласно български
стандарт, въвел ISO 11452-2: 2004.