Държавен вестник, бр. 23, 2015 г., стр. 18

СТР.  18	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  23
на гражданите, както и организации, които 
създават тайни или военизирани структури, 
или се стремят да постигнат целите си чрез 
насилие.“
Конституционният съд не намира основа­
ние да промени досегашната си практика, да 
се отклонява от това си разбиране, изразено 
в предишни свои актове, и да се произнася, 
„когато не е налице неяснота или отсъства 
правен проблем, който да бъде решен по пътя 
на тълкуване“ (Определение № 4 от 2007 г. 
по к.д. № 9 от 2007 г.). 
Предвид изложеното, искането на Вър­
ховния касационен съд – Общо събрание на 
Търговската колегия, следва да бъде откло­
нено като недопустимо, а производството по 
делото – прекратено. 
По изложените съображения и на основание 
чл. 149, ал. 1, т. 1 от Конституцията, чл. 19, 
ал. 1 ЗКС и чл. 26, ал. 1 от Правилника за 
организация на дейността на Конституцион­
ния съд Съдът
О П Р Е Д Е Л И :
Отклонява искането на ВКС – Общо съ­
брание на Търговската колегия, за тълкуване 
на чл. 12, ал. 2 от Конституцията.
Прекратява производството по к.д. № 1 от 
2015 г. и връща искането на вносителя.
Съдията Пламен Киров е подписал опре­
делението с особено мнение.
Председател: 
Димитър Токушев
ОСОБЕНО МНЕНИЕ
по конституционно дело № 1 от 2015 г. 
на съдията Пламен Киров
Не споделям извода на мнозинството от 
съдиите в Конституционния съд за отклоня­
ване като недопустимо искането на Общото 
събрание на Търговската колегия на Върховния 
касационен съд за тълкуване на чл. 12, ал. 2 
от Конституцията на Република България.
В искането се поставят два тълкувателни 
въпроса: 
 – „Поставянето на политически цели“ 
и „извършването на политическа дейност“ 
представляват ли две отделни хипотези на 
забраната, предвидена в чл. 12, ал. 2 от Кон­
ституцията по отношение на гражданските 
сдружения?;
 – Какви политически цели и извършването 
на каква политическа дейност могат да се 
определят като „присъщи само на политиче­
ските партии“ и поради това не могат да бъдат 
поставяни и осъществявани от сдруженията 
на гражданите?
Искането е допустимо с оглед осуетяване 
противоречивото прилагане на констититуци­
онната разпоредба на чл. 12, ал. 2, доколкото 
тя съдържа неяснота дали двете хипотези 
(„поставяне на политически цели“ и „извърш­
ване на политическа дейност“) са предвидени 
от конституционния законодател в режим на 
кумулативност или алтернативност.
От друга страна, конституционният текст 
не предвижда изрично и изчерпателно кои 
политически цели и дейности са резервирани 
единствено за политическите партии. Тези 
цели и дейности могат да бъдат изведени по 
тълкувателен път от текста на чл. 11, ал. 3, 
предложение първо от Конституцията, който 
определя функциите на политическите партии 
в демократичната държава и плуралистичното 
общество. Единствено при точното и недву­
смислено определяне на запазените за поли­
тическите партии цели и дейности забраната 
по отношение на гражданските сдружения, 
съдържаща се в чл. 12, ал. 2, би била ясна 
и категорична. Чрез точното определяне на 
границите на политическите цели и дейности, 
присъщи само на политическите партии, би 
се предотвратило евентуално неправомерно 
ограничаване на свободата на сдружаване 
на гражданите в Република България. Това 
е единственият начин, по който ще се съз­
даде правна сигурност и ще се гарантира 
конституционноустановената възможност 
сдруженията да имат както политически 
цели, така и политическа дейност, свързани 
със защитата на специфичните интереси на 
членуващите в тях граждани. 
След завеждане на искането на Търгов­
ската колегия на Върховния касационен съд 
на 23.01.2015 г. в Конституционния съд са 
постъпили две становища (на 3.02.2015 г. и на 
11.02.2015 г.) от множество неправителствени 
организации, които, без да са конституирани 
като страни по конституционното дело, отсто­
яват разбирания, че искането е недопустимо 
(Български център за нестопанско право) 
или че нормата на чл. 12, ал. 2 следва да 
се тълкува в конкретен смисъл (Асоциация 
„Прозрачност без граници“, Български ин­
ститут за правни изследвания, Институт за 
развитие на публичната среда, Риск монитор, 
Център за изследване на демокрацията и 
т.н.). Заявените от гражданските сдружения 
мнения противостоят на съдържащите се в 
искането. Това показва, че е налице един ясно 
очертан юридически проблем и правен спор. 
Поради неяснотата, съдържаща се в консти­
туционната норма, са засегнати съществени 
правни интереси и Конституционният съд 
не може да откаже да разгледа искането за 
тълкуване. 
По изложените съображения смятам, че 
искането на Търговската колегия на Върхов­
ния касационен съд е допустимо и следва да 
се разгледа по същество.
Конституционен съдия: 
Пламен Киров
2070