Държавен вестник, бр. 48, 2017 г., стр. 7

БРОЙ  48	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  7  
В доклада на Временната комисия за об-
съждане на законопроекта освен общи мотиви 
за целта на всички предложени промени в 
Конституцията – провеждане на структурна и 
организационна реформа на съдебната власт 
в съответствие с международните стандарти, 
като предпоставка за преодоляване на систем-
ните дефицити в българската конституционна 
демокрация се излагат и конкретни мотиви 
за предложеното допълнение. Посочва се, че 
с въвеждането на изречение второ на чл. 84, 
т. 16 от Конституцията се цели „повишаване 
на отчетността на главния прокурор и се 
създават предпоставки за вземане на инфор-
мирани управленски решения, включващи 
организационни мерки, и за законодателна 
дейност, която почива на реална оценка на 
криминологичните фактори и на съществу-
ващите потенциални или конкретни заплахи 
за правовия ред“.
Въпросът за отчетността на съдебната власт 
намира разрешение през 2006 г. с приемане-
то на Закона за изменение и допълнение на 
Конституцията на Република България (ДВ, 
бр. 27 от 31.03.2006 г.). С това трето изменение 
на Конституцията в глава трета, озаглавена 
„Народно събрание“ – в чл. 84 се създава нова 
т. 16 със следното съдържание: „Изслушва и 
приема годишните доклади на председателя 
на Върховния касационен съд, на председате-
ля на Върховния административен съд и на 
главния прокурор за прилагането на закона 
и за дейността на съдилищата, прокуратурата 
и разследващите органи.“
Според мотивите на законопроекта на 
правомощието на Народното събрание да 
изслушва висшите ръководители на съдеб-
ната власт съответства тяхното задължение 
да изготвят и лично да представят пред пар-
ламента годишните доклади за ръководените 
от тях институции. Привеждат се аргументи, 
че чрез това ново правомощие на Народното 
събрание българските граждани получават 
конституционно гарантирана възможност да 
се информират за работата на съдебната власт, 
както и че се установява пряко взаимодейст-
вие между Народното събрание и висшите 
ръководители на съдебната власт, което да 
служи за анализ на съдебната практика и за 
усъвършенстване на законодателството. 
В процеса на присъединяване на страната 
ни към Европейския съюз конституционната 
уредба на правомощията и функционирането 
на някои органи, включително и на Висшия 
съдебен съвет, търпи изменения със Закона 
за изменение и допълнение на Конституци-
ята на Република България (ДВ, бр. 12 от 
6.02.2007 г.) – четвърто изменение на Кон-
ституцията. В текста на чл. 84, т. 16 отпада 
изискването докладите да се представят в 
Народното събрание лично от тримата ръ-
ководители на институции в съдебната власт 
и се въвежда задължение за внасянето им 
от Висшия съдебен съвет, след като ги е из-
слушал (запознал се е с тях). Изменението е 
продиктувано от необходимостта на консти-
туционно ниво по-ясно да се откроят мястото 
и ролята на Висшия съдебен съвет като орган 
на съдебната власт, както и да се ангажира 
отговорността му.
Правомощието в чл. 84, т. 16 на Народното 
събрание се основава на разбирането за въ-
веждане на повече прозрачност и отчетност 
на независимата съдебна власт, която се 
характеризира със своята самостоятелност и 
отделеност от другите две власти и с незави-
симост на нейните органи. 
Годишните доклади на Върховния касаци-
онен съд, на Върховния административен съд 
и на главния прокурор, внесени от Висшия 
съдебен съвет съгласно чл. 84, т. 16, изречение 
първо от Конституцията, са самостоятелен 
елемент от гаранциите за публичност и отчет-
ност на цялостната дейност на съдилищата, 
прокуратурата и разследващите органи. Тези 
годишни доклади са „за прилагането на закона 
и за дейността на съдилищата, прокуратурата 
и разследващите органи“ и съдържат обобщени 
данни, обобщена аналитична информация за 
работата им за определен календарен период. 
Годишният доклад на главния прокурор 
се изготвя на основата на предоставената 
обобщена информация, съдържаща се в док­
ладите на административните ръководители 
на отделните звена в прокуратурата, а не на 
основа на подробни справки за хода на всяко 
конкретно производство. 
Обичайно обхватът и структурата му е 
съобразена с решение на ВСС, като съдържа-
телната част е разделена на отделни раздели: 
обобщени изводи за дейността на прокура-
турата и разследващите органи, включващи 
резултати и тенденции в противодействието на 
престъпността; необходими мерки и законо-
дателни промени; дейност на териториалните 
прокуратури – досъдебна и съдебна фаза; 
видове образувани дела; срочност на разслед-
ването; следствен надзор, наказателносъдебен 
надзор; гражданскосъдебен надзор; решени 
производства от прокурор; върнати от съда 
дела и постановени оправдателни присъди; 
осъдителни решения на основание Закона за 
отговорността на държавата и общините за 
вреди; действия по изпълнение препоръките от 
Доклада на Европейската комисия в рамките 
на Механизма за сътрудничество и проверка; 
международноправно сътрудничество; адми-
нистративна и контролно-ревизионна дейност; 
натовареност на прокурорските и следствените 
органи; дейност на Върховната касационна 
прокуратура; дейност на териториалните про-
куратури и на Върховната административна 
прокуратура по административносъдебния 
надзор и надзора за законност; дейност на