Държавен вестник, бр. 22, 2002 г., стр. 75

Б Р О Й  22
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  75
б) се използват за производството и/или достав-
ката/продажбата на активи или услуги, за отдаване
под наем, за административни или за други цели;
в) се очаква да бъдат използвани през повече
от един отчетен период.
Установимост—възможност за определяне на
връзката между конкретен дълготраен материа-
лен актив и черпенето на икономическата изгода
от него. Очакваната икономическа изгода може
да произтича от комбинираното действие на група
активи, при което изгодите не могат да се разгра-
ничат по конкретни активи. В този случай е необ-
ходимо дълготрайният материален актив да се
определи (идентифицира) въз основа на:
а) притежаваните от предприятието права вър-
ху актива отделно от другите активи;
б) възможността активът да се изведе от пред-
приятието отделно от другите активи.
Притежание е правото на предприятието да
получава очакваните икономически изгоди от дъл-
готрайния материален актив, което произтича от:
а) придобитите от предприятието съгласно дейс-
тващото законодателство права върху актива;
б) възможността на предприятието да ограни-
чи достъпа на други до икономическите изгоди от
актива.
Икономическа изгода—постигане (пряко или
косвено) в хода на употребата на дълготрайния
материален актив на:
а) увеличение на приходите;
б) намаление на разходите.
Балансова стойност—сумата, с която един ак-
тив се признава във финансовия отчет, след като
се приспаднат всички натрупани за него амортиза-
ции и се коригира със загубите от обезценката им
и с извършените преоценки.
Възстановима стойност—по-високата сума от
нетната продажна цена на даден актив и стойност-
та му в употреба, определени съгласно НСС 36—
Обезценка на активи.
Признаване на дълготрайни материални активи
3.1. Един актив се признава и се отчита като
дълготраен материален актив, когато:
а) отговаря на определението за дълготраен
материален актив;
б) стойността на актива може надеждно да се
изчисли;
в) предприятието очаква да получи икономи-
чески изгоди, свързани с актива.
3.2. Дълготрайните материални активи, които
се състоят от разграничими съставни части, отго-
варящи поотделно на критериите за дълготраен
материален актив, могат да бъдат разделени на
своите съставни части и всяка част да се третира
като самостоятелен актив. Това е необходимо,
когато съставните активи имат различни полезни
срокове на годност или по различен начин осигу-
ряват икономическа изгода за предприятието, ко-
ето налага да се използват различни методи и нор-
ми на амортизация.
Първоначална оценка на дълготрайни мате-
риални активи
4. Първоначално всеки дълготраен материален
актив се оценява по цена на придобиване, която
включва покупната цена (включително митата и
невъзстановимите данъци) и всички преки разходи.
4.1. Преки са разходите, които са необходими
за привеждане на актива в работно състояние в
съответствие с предназначението му. Те са:
а) разходи за подготовка на обекта (на терена,
където ще се използва активът);
б) разходи за първоначална доставка и обработка;
в) разходи за монтаж, включително направе-
ните през контролните и предпусковите периоди,
както и обичайните разходи, свързани с поетапно-
то въвеждане в употреба на дълготрайния матери-
ален актив;
г) разходи за привеждане в работно състояние
на придобития дълготраен материален актив;
д) разходи за хонорари на архитекти, инжене-
ри, икономисти и други, свързани с проекта, ико-
номическата обосновка, поръчката и/или изграж-
дането, доставката, монтажа, въвеждането в упот-
реба и др. на дълготрайния материален актив;
е) предполагаемите разходи до размера на на-
числената провизия за условни задължения за:
—демонтаж и извеждане на актива от употре-
ба—тези предполагаеми разходи следва да се ко-
ригират с предполагаемите приходи, които предп-
риятието ще получи от по-нататъшното уреждане
на актива (брак, продажба, размяна, даване под
наем и т.н.);
—възстановяване на терена, върху който е бил
инсталиран активът;
ж) разходи, произтичащи от непризнат данъ-
чен кредит, свързан с изброените преки разходи.
4.2. Когато придобиването е свързано с разсро-
чено плащане, разликата между първоначалната
оценка и сумата на всички плащания се признава
за лихвен разход през периода на кредита.
4.3. Административните и други общи разходи
не се включват в първоначалната оценка, освен
ако са пряко свързани с придобиването или при-
веждането на дълготрайния материален актив в
работно състояние.
4.4. Разходите за пуск и други подобни предпро-
изводствени разходи не се включват в цената на
придобиване на актива.
4.5. Началните оперативни загуби, понесени
преди активът да достигне планираната произво-
дителност, не се включват в цената на придобива-
не и се признават за текущ разход за дейността.
4.6. Разходите за обучение на персонала за ра-
бота с дълготрайния материален актив не се включ-
ват в първоначалната му оценка. Те се отразяват
като разходи за квалификация на персонала.
4.7. Дълготрайните материални активи първо-
начално се оценяват, както следва:
а) по себестойност—когато са създадени в пред-
приятието; начинът за определяне на себестойност-
та следва да е идентичен с начина за определяне
себестойността на произведената в предприятие-
то продукция; не следва да се включват: вътрешни
печалби; необичайните количества бракувани ре-
сурси (материали, труд и други); административ-
ните и други общи разходи (несвързани пряко с
процеса по придобиването на дълготрайния мате-
риален актив) и т.н.;
б) по справедлива стойност—когато са получе-
ни в резултат на безвъзмездна сделка;
в) по оценка, приета от съда, и всички преки
разходи по т. 4.1—когато са получени в резултат
на апортна вноска по реда на Търговския закон.