Държавен вестник, бр. 2, 2017 г., стр. 11

БРОЙ  2	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  11  
Чл. 5. (1) Таксите за замърсяване от за-
устване на отпадъчни води в повърхностни 
води се определят за замърсяване от:
1. канализационни системи на населени 
места, селищни и курортни образувания – въз 
основа на годишното фактурирано водно 
количество от ВиК оператора за потребите-
лите, които ползват услугата „отвеждане на 
отпадъчни води“ – в куб. м, с корекционни 
коефициенти, отчитащи вида на водопри-
емника, броя на заустванията и степента 
на пречистване;
2. промишлени предприятия, формиращи 
биоразградими промишлени отпадъчни води, 
и от други обекти, формиращи отпадъчни 
води само с битов характер – въз основа 
на годишното количество зауствани отпа-
дъчни води в повърхностния воден обект, с 
корекционните коефициенти по т. 1;
3. промишлени предприятия извън слу-
чаите по т. 2, като сума от:
а) таксата, определена въз основа на 
годишния товар по химична потребност от 
кислород за промишлените отпадъчни води, 
зауствани в повърхностния воден обект, с 
корекционни коефициенти в зависимост от 
броя на приоритетно опасните, на приори-
тетните и на специфичните вещества, и
б) таксата за битовите отпадъчни води, 
определена въз основа на годишното коли-
чество зауствани битови отпадъчни води в 
повърхностния воден обект;
4. производствени отпадъчни води, които 
нямат битов характер и са заустени в кана-
лизационни системи на населени места, се-
лищни и курортни образувания – въз основа 
на количеството, веществата и показателите 
на отпадъчните води, съгласно писмен до-
говор с ВиК оператора, с корекционните 
коефициенти по т. 3, буква „а“.
(2) За замърсяване от заустване на отпа-
дъчни води се определя корекционен коефи-
циент по чл. 15, ал. 1, т. 1 – 3, както следва:
1. К 2 – отчитащ вида на водоприемника; 
2. К 3 – отчитащ степента на пречистване;
3. К4 – отчитащ броя на заустванията. 
(3) Таксите за отвеждане на замърсители 
в подземните води в случаите по чл. 118а, 
ал. 2 и 7 ЗВ се определят въз основа на го-
дишното количество на отвежданите води и 
концентрацията на характерни замърсители, 
за които в разрешителното за отвеждане са 
определени максимално допустими стой-
ности.
Чл. 6. За възстановяването на разходите 
за околна среда и ресурсните разходи се 
определят корекционни коефициенти за 
завишаване на таксата:
1. К1 – за водовземане – при самостоя-
телно водоснабдяване (чрез собствени во-
довземни съоръжения);
2. за замърсяване, както следва:
а) К 5 – във водни тела, химичното или 
екологичното състояние на които е по-ниско 
от добро;
б) К6 – в зони за защита на водите;
в) К7 – при заустване в пресъхващите, 
карстовите и пониращите реки, както и в 
малките и средните реки, определени в на-
редбата по чл. 135, ал. 1, т. 9 ЗВ.
Чл. 7. (1) Отнетият при водовземането 
обем вода или обемът на отпадъчните води 
се измерва чрез отговарящи на нормативните 
изисквания измервателни устройства.
(2) В случаите на повреда на измервател-
ните устройства за изчисляване на таксата 
за водовземане или за замърсяване се вземат 
разрешените в разрешителното за водовзе-
мане или за заустване, или за отвеждане 
количества.
(3) При водовземане от комплексните и 
значимите язовири разрешените водни ко-
личества по ал. 2 са сумата от разрешените 
с месечните графици водни обеми.
(4) Когато не са монтирани водомерни 
устройства за разделно измерване на из-
ползваните води за цели, за които се дължат 
такси с различен размер, таксата за общото 
използвано количество се изчислява на ба-
зата на най-високата стойност по тарифата 
за разрешеното водовземане.
Чл. 8. (1) Когато компетентните органи 
по чл. 190, ал. 1 и чл. 191,  ал. 1, т. 2 ЗВ 
установят, че в състоянието на довежда-
щата система до обекта, в който се ползва 
минералната вода, са настъпили повреди, 
препятстващи упражняването на предоста-
веното право за водовземане, и системата не 
е собственост на титуляря на разрешител-
ното, таксата за водовземане се определя на 
базата на отнетия обем вода, измерен чрез 
отговарящи на нормативните изисквания 
измервателни устройства и температурата 
на минералната вода. 
(2) Таксата за водовземане в случаите по 
ал. 1 се определя за периода от датата на 
установяване на повредата до възстановяване 
на довеждащата система, но не повече от 
една година за срока на действие на разре-
шителното.
Чл. 9. (1) Ежегодно до 31 януари на след-
ващата година титулярите на разрешителни 
за водовземане, за ползване на воден обект, 
включително за заустване и за отвеждане, 
и на комплексни разрешителни, издадени 
по реда на Закона за опазване на околната 
среда (ЗООС), представят информация за 
изчисляване на дължимата такса по обра-
зец, утвърден от министъра на околната 
среда и водите и публикуван на интернет 
страниците на басейновите дирекции и на 
Министерството на околната среда и водите, 
както и електронен адрес за контакт, чрез 
който титулярите на разрешителните да бъдат 
уведомени за размера на дължимата такса, 
за срока за заплащането є и за сметката,