Държавен вестник, бр. 89, 2006 г., стр. 130

С Т Р .  130
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  89
Общо указание:
Всички компоненти, през които преминава га-
зовата проба, се поддържат при посочената за съ-
ответната система температура.
—Сонда SP1 за вземане на проби от необрабо-
тени отработени газове (само фиг. 2)
Препоръчва се статична сонда от неръждаема
стомана със затворен край и много отвори. Вът-
решният є диаметър не трябва да бъде по-голям от
вътрешния диаметър на тръбопровода за вземане
на проби. Дебелината на стената на сондата не
трябва да бъде по-голяма от 1 mm. Тя трябва да
има поне три отвора в три различни радиално раз-
положени равнини, чиито размери позволяват да
се вземат проби с приблизително еднакъв обем.
Сондата трябва да заема минимум 80 % от диаме-
търа на изпускателната тръба.
—Сонда SP2—за анализ на въглеводороди (НС)
в разредени отработени газове (само фиг. 3)
Сондата трябва:
—да представлява (по определение) първите
254 mm до 762 mm от тръбопровода за вземане на
проби от въглеводороди (HSL3);
—да има минимален вътрешен диаметър 5 mm;
—да е монтирана в тунела за разреждане DT
(т. 1.2.1.2) в точка, където разреждащият въздух и
отработените газове са добре смесени (т.е. на раз-
стояние, равно на 10 пъти диаметъра на тунела
след точката, в която отработените газове постъп-
ват в тунела за разреждане);
—да е поставена на достатъчно разстояние (ра-
диално) от други сонди и от стената на тунела, за
да се избегне влиянието от аеродинамични смуще-
ния или завихряния;
—да се загрява така, че температурата на газо-
вия поток на изхода на сондата да достигне 463 К
(190 °С) ± 10 К.
—Сонда SP3—за анализ на СО, СО2 и NОх от
разредени отработени газове (само фиг. 3)
Сондата трябва:
—да се намира в същата равнина като SP2;
—да е достатъчно отдалечена (радиално) от
други сонди и от стената на тунела, за да се избег-
не влиянието от аеродинамични смущения или
завихряния;
—да се изолира и загрява по цялата си дължина
така, че най-ниската температура да бъде 328 К
(55°С), за да се избегне образуването на водна кон-
дензация.
—Нагреваем тръбопровод за вземане на проби
HSL1
Тръбопроводът служи за отвеждане на газови
проби от една сонда до разпределителната (раз-
пределителните) точка (и) и анализатора на въг-
леводороди.
Тръбопроводът за вземане на проби трябва:
—да има минимален вътрешен диаметър 5 mm
и максимален—13,5 mm;
—да е от неръждаема стомана или РТFЕ (поли-
тетрафлуоретилен);
—да поддържа температура на стената от 463 К
190 °С) ± 10 К, ако температурата на отработените
газове при сондата за вземане на проби е по-малка
или равна на 463 К (190 °С); температурата се из-
мерва във всеки независимо контролиран участък
на нагряване;
—да поддържа температура на стената от 453 К
(180 °С) ± 10 К, ако температурата на отработени-
те газове при сондата за вземане на проби е по-
голяма от 463 К (190 °С);
—да поддържа температура на газовете от 463 К
(190 °С) ± 10 К непосредствено преди загрявания
филтър (F2) и детектора HFID.
—Нагреваем тръбопровод HSL2 за вземане на
проби от NОx
Тръбопроводът за вземане на проби трябва:
—да поддържа температура на стената от 328 до
473 К (от 55 до 200 °С) до конвертора при използване
на охладител, а ако няма охладител—до анализатора;
—да е от неръждаема стомана или РТFЕ (поли-
тетрафлуоретилен).
Тъй като тръбопроводът трябва да бъде загря-
ван само за предотвратяване на кондензацията на
вода и сярна киселина, температурата му ще зави-
си от съдържанието на сяра в горивото.
—Тръбопровод SL за вземане на проби от СО
(СO2)
Тръбопроводът трябва да бъде от неръждаема
стомана или РТFЕ. Той може да бъде или да не
бъде загряван.
—ВК: торбичка за вземане на проби за опреде-
ляне на фоновата концентрация (незадължител-
на, само фиг. 3)
За измерване на фоновите концентрации.
—ВG: торбичка за вземане на проби (незадъл-
жителна, само фиг. 3, за СО и СO2)
За измерване на концентрациите на пробите.
—Нагреваем предварителен филтър (незадъл-
жителен) F1:
Температурата му трябва да бъде същата като
на тръбопровода HSL1.
—Нагреваем филтър F2
Този филтър служи за отстраняване на всички
твърди частици от газовата проба, преди тя да
достигне в анализатора. Температурата му трябва
да бъде същата като на тръбопровода HSL1. Фил-
търът трябва да се сменя при необходимост.
—Нагреваема помпа за вземане на проби Р
Помпата се загрява до температурата на тръ-
бопровода HSL1.
—НС
Нагреваем пламъчно-йонизационен детектор
(HFID) за определяне на въглеводороди. Темпера-
турата му трябва да бъде поддържана в границите
от 453 до 473 К (180 до 200 °С).
—СО, СО2
NDIR-анализатори за определяне на въглеро-
ден оксид и въглероден диоксид.
—NО2
(Н)CLD-детектор за определяне на азотни ок-
сиди. При използване на HCLD-детектор, темпе-
ратурата му трябва да бъде поддържана в граници-
те от 328 до 473 К (55 до 200 °С).
—Конвертор С
Конверторът се използва за каталитична редук-
ция на NO2 до NO преди анализа с CLD или HCLD.
—Охладителна баня В
Служи за охлаждане и кондензиране на водата,
съдържаща се в пробата от отработени газове. Ба-
нята се поддържа при температура от 273 до 277 К
(0° до 4 °С) посредством лед или охлаждаща систе-
ма. Този апарат не е задължителен, ако анализато-