Държавен вестник, бр. 67, 2010 г., стр. 145

БРОЙ  67	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  145  
9.3.1. въвежда се катетър чрез венозен достъп 
в дясно предсърдие, дясна камера, коронарния 
синус и в близост до трикуспидалния анулус;
9.3.2. регистрират се интракардиални по­
тенциали;
9.3.3. регистрираните потенциали по време на 
синусов ритъм, предсърдна и камерна стимула­
ция, тахи- или брадиаритмия се съхраняват на 
дигитален и/или хартиен носител, позволяващ 
по-късен анализ.
9.4. Лява сърдечна катетеризация: 
9.4.1. въвежда се катетър чрез артериален 
достъп в аортата и лява камера;
9.4.2. регистрират се интракардиални по­
тенциали.
9.5. Транссептална катетеризация: 
9.5.1. в дясно предсърдие се въвежда дълга 
метална игла (транссептална игла) чрез достъп 
от феморална вена;
9.5.2. пунктира се междупредсърдната пре­
града и се прониква в ляво предсърдие;
9.5.3. транссепталната катетеризация се 
прилага при лечение на ритъмни нарушения 
с произход от ляво предсърдие или като част 
от по-комплексна процедура  –  триизмерен 
електроанатомичен мепинг.
9.6. Електрофизиологично изследване: 
9.6.1. през един от въведените катетри се 
извършва предсърдна или камерна стимулация 
с цел да се предизвика тахи- или брадиаритмия;
9.6.2. предизвиканата тахи- или брадиаритмия 
се записва на дигитален и/или хартиен носител;
9.6.3. при необходимост се извършва ангио­
графия – впръскване на контрастна материя в 
сърдечна кухина, артериален или венозен съд с 
цел визуализация на съответни сърдечно-съдови 
сегменти. Количеството и дебитът на контраст­
ната материя се определят от оператора така, 
че да се осигури максимална информация.
9.7. Триизмерен електроанатомичен мепинг:
9.7.1. създава се анатомична карта на сър­
дечна кухина(и), а при необходимост – и на 
прилежащите съдове;
9.7.2. върху създадената анатомична карта 
се наслагва волтажна карта на активирането 
по време на синусов ритъм или тахиаритмия.
9.8. Електрофизиологична терапевтична 
интервенция (аблация):
9.8.1. процедура, при която се пропуска 
енергия в сърцето или прилежащите съдове с 
цел да се създадат лезии, които правят невъз­
можно възникването на ритъмно нарушение 
на сърдечната дейност;
9.8.2. разнообразието на местата за абла­
ция не позволява изчерпателно изброяване на 
конкретна мощност, температура и продължи­
телност на приложение на радиофреквентната 
енергия; това е обект на съответни ръководства.
Глава 8. Изисквания за отделение по физи­
кална и рехабилитационна медицина
1. Задължителни ключови елементи – прило­
жими са изискванията на медицинския стандарт 
по физикална и рехабилитационна медицина.
РАЗДЕЛ III. ИЗИСКВАНИЯ КЪМ БАЗАТА ЗА 
СЛЕДДИПЛОМНО ОБУЧЕНИЕ В ОБЛАСТТА 
НА КАРДИОЛОГИЯТА
(съобразени с критериите на UЕMS – European 
Union of Medical Specialists и European Board 
for Specialty Cardiology)
Глава 1. Изисквания за техническо оборудване 
1. Наличие на всички съвременни неин­
вазивни технологии за осъществяване на из­
следвания и процедури – рентгенова апаратура 
(включително съвременна рентгенова компю­
търтомографска техника), ЕКГ, апаратура за 
тест с натоварване, 24-часови холтер монито­
риращи системи – ЕКГ и артериално налягане, 
ЕхоКГ апарати, включително тъканна доплер 
ехокардиография и трансезофагеална ехокар­
диография, апаратура за контрол върху функ­
циите на кардиостимулатори, специализирани 
образни методи за диагностика в рамките на 
същото лечебно заведение, препоръчително е 
да има апаратура за нуклеарни радиоизотопни 
изследвания.
2. Напълно екипиран диагностично-консулта­
тивен блок с кабинети за пациенти с кардиоло­
гични заболявания с възможности за извършване 
на спешни реанимационни процедури.
3. Наличие на достатъчен брой легла в 
кардиологичната клиника/отделение, които да 
осигурят достъп за пациенти със заболявания 
от целия спектър на сърдечно-съдовата пато­
логия и възможност за самостоятелна работа 
на специализиращите лекари.
4. Отделението по интензивна кардиология 
трябва да има най-малко 6 интензивни легла, 
с пълно оборудване за провеждане на електро­
кардиографско и хемодинамично мониториране, 
за антибрадикардно пейсиране, кардиоверсио 
и дефибрилация, интубация и вентилация, 
препоръчително е да има апаратура за хемо­
динамично подпомагане (интрааортна балонна 
помпа, хемофилтрация и др.). 
5. Институциите, които не притежават цялата 
гама от тези възможности (например – липса 
на условия за запознаване с проблемите на 
сърдечно-съдовата рехабилитация или сърдечна 
хирургия, или електрофизиологията) могат да 
бъдат признати като бази за обучение само за 
определен обем (модули) от обучението. 
Глава 2. Изисквания за работни условия и 
организация на дейността
1. Учебни зали за семинари и преподава­
телски сесии:
1.1. Всеки специализант има възможност за 
работа – бюро, пространство за самостоятелна 
подготовка и др.
2. Обучаващата институция е длъжна да 
създаде организация на специализацията и 
продължителното обучение:
2.1. Да предостави учебния план за обучение 
на всеки специализиращ лекар.