Държавен вестник, бр. 22, 2002 г., стр. 84

С Т Р .  84
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  22
НСС 19—ДОХОДИ НА ПЕРСОНАЛА
Цел
НСС 19 определя начина за счетоводното отчи-
тане и оповестяване на разходите, които предпри-
ятието понася във връзка с осигуряването на дохо-
ди на персонала.
Обхват
1.1. Този стандарт се прилага от предприятията
при счетоводното отчитане на разходи, които пред-
ставляват доходи на персонала, включително тези,
които са обезпечени съгласно:
а) формални програми или други официални спо-
разумения между предприятието и персонала (от-
делни лица, група лица или техни представители);
б) нормативни изисквания или браншови (от-
раслови) спогодби, съгласно които предприятията
са задължени да внасят суми за изпълнението на
конкретни програми за доходи на персонала;
в) промяна на установения ред, при която пред-
приятието няма друга алтернатива, освен да из-
плати съответните доходи на персонала.
1.2. Доходите на персонала включват:
а) краткосрочни доходи;
б) доходи след напускане;
в) други дългосрочни доходи;
г) доходи при напускане;
д) доходи под формата на компенсации с акции
или дялове от собствения капитал.
Стандартът изисква предприятието да признава:
а) задължение (пасив) към персонала, когато
той е работил (прослужил е трудов стаж) в замяна
на доходи, които са платими в бъдеще;
б) разход за доход на персонала, когато пред-
приятието консумира икономическа изгода, въз-
никнала вследствие на изработеното от персонала
срещу доходи за него.
Определения
2. За целите на този стандарт се използват оп-
ределения със следното значение:
Персонал—лицата, които работят (прослужват
трудов или служебен стаж) в предприятието. За
целите на стандарта в тази категория се включват
и лицата, работещи по договори за управление и
по други договори.
Доходи на персонала—форми на възнагражде-
ния, предоставени от предприятието на персонала
в замяна на положения от него труд.
Краткосрочни доходи—онези доходи на персо-
нала, които стават напълно изискуеми в рамките
на 12 месеца след края на периода, в който персо-
налът е положил труд за тях. В тези доходи не се
включват доходи при напускане и компенсациите
(доходите) под формата на акции или дялове от
собствения капитал.
Доходи при напускане (прекратяване на трудо-
вото или служебното правоотношение)—онези
доходи на персонала, които са платими като ре-
зултат от решението на:
—предприятието да прекрати трудовото или слу-
жебното правоотношение на заетия персонал преди
изтичането на срока за пенсионирането им, или на
—персонала за доброволно напускане в замяна
на тези доходи.
б) осигуряване на начално или допълнително об-
служване;
Признават се за приход при извършване на об-
служването.
Когато отделна такса не покрива разходите за не-
прекъснатото обслужване, част от таксата, достатъчна
за покриване на разходите и разумната печалба от об-
служването, се отлага и се признава за приход при из-
вършване на обслужването.
Когато франчайз споразумението предвижда фран-
чайзодателят да доставя оборудване, запаси или други
материални активи по цена, която не осигурява разум-
на печалба от продажбата, част от началната такса,
осигуряваща покриване на определените разходи, се
разсрочва и се признава за приход, когато стоките се
предадат на франчайзополучателя.
Остатъкът от началната такса се признава за при-
ход, когато всички начални услуги и други задължения
изискват от франчайзодателя да бъдат извършени.
Ако началната такса се събира в продължение на
един дълъг период и съществува значителна несигур-
ност около цялостното є събиране, таксата се признава
за приход при получаване на паричните средства.
в) постоянни франчайзни такси;
Признават се за приход при осигуряването на услу-
гите или използването на правата.
г) агентски операции;
Когато франчайзодателят действа като агент на
франчайзополучателя и поръчва или урежда доставки
без печалба, тези операции не създават приход.
10. Такси за разработване на програмни продукти
по индивидуални изисквания.
Признават се за приход в зависимост от етапа на
завършеност на разработката, включително предвиде-
ното обслужване след доставката.
В. Лихви, лицензионни такси и дивиденти
1. Лицензионни такси и проценти от приходи.
Лицензионни такси и проценти от приходи, получе-
ни от използването на активи на предприятието, се приз-
нават в съответствие с клаузите на споразумението.
Прехвърлянето на права срещу фиксирана такса или
неподлежаща на връщане гаранция по силата на неану-
лируем договор, който позволява на лицензополучате-
ля свободно да използва тези права, а лицензодателят
няма никакви други задължения за изпълнение, по съ-
щество се счита за продажба и приходът се признава в
момента на продажбата.
Когато лицензионната такса или процентът от прихо-
дите зависи от реализирането на бъдещо събитие, прихо-
дът се признава само когато е възможно тяхното получа-
ване, което обикновено става с възникване на събитието.
2. Дивиденти.
Признават се за приход, когато се установи правото
за тяхното получаване.
Г. Други случаи на признаване на приходи
1. Излишък на активи.
Приходът се признава при установяване на излишъка.
2. Отписани задължения.
Приходът се признава при изтичане на давностния
срок или при наличие на други основания за отписване
на задълженията.
3. Глоби, неустойки, лихви и други.
Приходът се признава след установяване на право-
то за тяхното получаване съгласно договор или чрез
съдебен иск.
4. Ценови разлики по липси и начети.
Признават се за приход при плащане на липсите или
начетите.