Държавен вестник, бр. 31, 2012 г., стр. 17

БРОЙ  31	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  17  
като необратимо освобождаване от изтърпя-
ване на наложено наказание за извършено 
престъпление. В случаите, когато едно лице 
бъде помилвано за част от наказанието, то 
продължава да изтърпява остатъка от него, но 
отново е налице окончателен правен ефект. 
Такъв указ не може да бъде преразглеждан, 
макар и да остава възможността положението 
на помилваното лице да бъде впоследствие 
облекчено с постановяване на нов указ за 
помилване по отношение на същото или 
друго изтърпявано от него наказание. Харак-
теристиката на помилването като акт, който 
се основава на общочовешки ценности – ху-
манизъм, търпимост, справедливост, защита 
на достойнството на личността, изключват 
възможността веднъж предоставена, държав-
ната милост да бъде оттеглена. 
Указът за частично помилване, както и 
указът, с който се заменя наказание, не може 
да бъде придружаван с условие. Държавната 
милост, която е в основата на помилването, 
винаги е конкретна, дава се в определен мо-
мент и въз основа на преценка на множество 
обстоятелства към този момент. Тя винаги е 
свързана с личността на конкретно лице и се 
съобразява с установените конституционни 
ценности и принципи. Макар и помилването 
да не е освобождаване от наказателна отго-
ворност, а само освобождаване от изтърпя-
ването на едно законосъобразно наложено 
наказание за извършено престъпление, то 
не може да бъде натоварено с очакването 
във всички случаи да съдейства за постигане 
целите на наказанието. 
Указът за помилването влиза в сила в 
момента на неговото издаване. За да настъпи 
правният му ефект, е необходимо препис от 
него да бъде връчен на помилваното лице, 
както и на органите на изпълнителната власт, 
които организират изпълнението на наложе-
ните наказания. За издаването на указа се 
уведомява и главният прокурор, доколкото 
по силата на чл. 127, т. 4 от Конституцията 
прокуратурата следи за спазване на законност-
та, като упражнява надзор при изпълнение 
на наказателните и другите принудителни 
мерки. Указът може да е влязъл в сила, но 
за да се постигнат неговите цели, той трябва 
да е приведен в изпълнение от съответните 
държавни органи. Предмет на законодателна 
уредба може да бъде не самата процедура 
по издаване на указа на президента, а един-
ствено процедурата, по която се изпълнява 
указът за помилване. Към настоящия момент 
тази уредба, макар и непълна, се съдържа 
в Закона за изпълнение на наказанията и 
задържането под стража. Освен това тя не 
е добре систематизирана. 
Указите на президента или вицепрезиден-
та за помилване са юридическата форма, в 
която се упражнява едно изключително кон-
ституционно правомощие, уредено в чл. 98, 
т. 11 на Основния закон. В тях е въплътена 
самостоятелната преценка и воля да бъде 
проявена висша милост, която е призвана да 
постигне деликатен баланс между принципа 
на правовата държава и равенството на граж-
даните пред закона и постигането на леги-
тимна конституционна цел да бъде проявена 
хуманност по отношение на лице, на което 
законосъобразно и справедливо е наложено 
наказание за извършено престъпление. При 
извършване на преценката и формиране на 
своето вътрешно убеждение държавният глава 
не може да бъде ограничаван с отнапред фик-
сирани основания или процедурни правила, 
нито да бъде зависим от който и да е друг 
държавен орган. При упражняване на своето 
правомощие държавният глава е ограничен 
единствено от установените в Конституцията 
ценности и принципи. 
7. Упражняването на правото на по-
милване е елемент от взаимоотношенията 
между държавния глава и съдебната власт. 
Това правомощие се упражнява, без да се 
навлиза в сферата на дейност на съдебните 
органи. Помилването не засяга осъщест-
вяването на изпълнителната власт, макар 
и изпълнението на наложените наказания 
да се осигурява от специализирани органи, 
организационно включени в системата на 
изпълнителната власт. Указът за помилване е 
акт на държавния глава, основан на личната 
воля и преценка при осъществяването на 
конституционно правомощие. Той погасява 
или внася промяна в правоотношенията по 
наказателното изпълнение. Тези укази не 
подлежат на приподписване от министъра 
на правосъдието независимо от това, че в 
повечето случаи изпълнението се възлага 
на него, доколкото самият характер на пра-
вомощието не допуска намеса на какъвто и 
да е друг държавен орган. По същество уп-
ражняването на правото на помилване влияе 
върху резултата от дейността на съдебната, а 
не засяга изпълнителната власт. Както вече 
Конституционният съд е имал възможност 
да посочи, приподписването се отнася само 
до указите, които се отнасят до правомощия 
на президента, насочени към сферата на из-
пълнителната власт. Приподписването е акт 
на съгласие и на поемане на отговорност за 
актовете и действията на държавния глава от 
страна на представител на изпълнителната 
власт – министър-председател или съответен 
министър (Решение № 13 от 1996 г. по к.д. 
№ 11 от 1996 г.). 
8. Указът за помилване засяга широк кръг 
от интереси както на помилваното лице, 
така и на обществото като цяло. Помилва-
нето е проява на висша милост, но макар 
и основана на индивидуалната преценка на