Държавен вестник, бр. 2, 2014 г., стр. 125

БРОЙ  2	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  125  
разователно-квалификационна степен магистър, 
като ръководителят на лабораторията трябва да 
е лекар с придобита специалност „Вирусология“.
4.5.1.2. Медицински лаборанти – от 2 до 4 
души.
4.5.1.3. Помощен персонал – от 2 до 3 души.
4.5.2. Изисквания за медицинска апаратура, 
необходима за извършване на вирусологични и 
серологични изследвания:
4.5.2.1. Към изискванията по т. 4.4.1 се при-
бавят следните изисквания:
4.5.2.2. Ламинарен бокс клас 2.
4.5.2.3. PH метър.
4.5.2.4. Вортекс миксер.
4.5.2.5. Компютърни конфигурации.
4.5.2.6. Електронна везна.
4.5.2.7. Флуоресцентен микроскоп.
4.5.2.8. Вани за вертикална и хоризонтална 
електрофореза.
4.5.2.9. Апарат за поддържане на циклични 
температурни режими за амплификация на ви-
русни геноми.
4.5.3. Обем показатели за извършване на 
изследвания:
4.5.3.1. Към изискванията по т. 4.4.3 се при-
бавят следните изисквания:
4.5.3.2. Имунофлуоресцентна диагностика на 
носоглътъчни смивове за доказване на причи-
нителя на грипни вируси тип А и В.
4.5.3.3. Имунофлуоресцентна диагностика на 
носоглътъчни смивове за доказване на някои ре-
спираторни вируси (адено-, парагрипни, РС и др.).
4.5.3.4. Изследване на ротавируси и норовируси 
във фекална проба – ELISA, PCR.
4.5.3.5. Серологична диагностика на грипни 
вируси ELISA.
4.5.3.6. Имуноензимна реакция (ELISA) за 
вируси на ОРЗ (аденовируси, парагрипни вируси, 
РС вирус и др.).
4.5.3.7. Серологична диагностика на Q трес-
ка – ELISA.
4.5.3.8. Серологична диагностика на виру-
сите Западен Нил, Синдбис, кърлежов енцефа-
лит – ELISA, имунофлуоресцентна диагностика 
на вирусите. 
4.5.3.9. Серологична диагностика на КХТ, 
ХТБС и ЛХМ – ELISA. 
4.5.3.10. Имуноензимна реакция (ELISA) за 
доказване на маркери на хепатотропни вируси: 
HAV, HBV, HCV, HDV, HEV.
4.5.3.11. Откриване на P 24 антиген на HIV/
Anti-p24 антитела срещу HIV.
4.5.3.12. Неамплифициращи методи: хибриди-
зационни реакции за детекция на вирусни геноми.
4.5.3.13. Амплифициращи методи за детекция 
на вирусни геноми: верижна полимеразна реак-
ция (PCR) и/или Real-timePCR.
4.5.3.14. Имуноблот за вирусни антитела.
4.5.4. Изисквания към резултата от осъщест-
вяване на дейността:
Количествен показател за годишен обем на 
медицински дейности – минимален брой из-
следвания 1500.
4.6. Аналитични принципи за осъществяване 
на професионалната дейност на специализираните 
вирусологични дейности:
Необходимо е да се използват аналитични-
те принципи за осъществяване дейността на 
вирусологичните лаборатории, възприети от 
Националния комитет за клинични лабораторни 
стандарти (NCCLS, USA), Българското научно 
дружество по вирусология и подзаконовите нор-
мативни актове.
4.6.1. Изследвания за изолиране и инденти-
фикация на вируса причинител:
4.6.1.1. Вирусологични изследвания, свързани 
със заразяване на кокоши ембриони. Материали 
от болни (носоглътъчни смивове, трупни мате-
риали) се инокулират на кокоши ембриони с цел 
изолация на вируса причинител.
4.6.1.2. Вирусологични изследвания, свързани 
със заразяване на клетъчни култури. Материали 
от пациенти (носоглътъчни смивове, трупни 
материали, везикуларна течност, ликвор, фекал-
ни проби и др.) се инокулират на биологичен 
модел – клетъчни култури, с цел изолация на 
вируса причинител.
4.6.1.3. Вирусологични изследвания, свързани 
със заразяване на опитни животни. Материали 
от болни (кръвни проби, трупни материали и 
др.) се инокулират на биологичен модел – опитни 
животни, с цел изолация на вируса причинител.
4.6.2. Изследвания за откриване на вирусни 
антигени и/или антитела срещу тях:
4.6.2.1. Реакция имунофлуоресценция (РИФ):
Конюгираните с флуоресцеин-изотиоцианат 
специфични антисеруми се свързват с хомо-
ложните антигени в материали от болни, което 
прави виден комплексът антиген-антитяло с 
флуоресцентен микроскоп.
4.6.2.2. Реакция за задръжка на хемаглути-
нацията (РЗХА):
Основава се на свойството на вирусни анти-
хемаглутинини да възпрепятстват специфичната 
хемаглутинация, причинена от изследваните 
вируси.
4.6.2.3. Вирус неутрализираща реакция (ВНР):
Методът се използва за идентификация на 
вирусен причинител, доказан в клинични про-
би, или за доказване наличието на антивирусни 
неутрализиращи антитела в серумни проби. 
Основава се на свойството на специфични ви-
руснеутрализиращи антитела от изследвани или 
референтни серуми да неутрализират индуциран 
от вируса (причинител или референтен щам) 
цитопатичен ефект на клетъчна култура. 
4.6.2.4. Реакция свързване на комплемента 
(РСК):
Основава се на свойството на антителата от 
серума да се свързват специфично с вирусните 
антигени в присъствие на комплемента и да въз-
препятстват хемолизата в хемолитичната система.
4.6.2.5. Имуноензимен метод (ELISA; EIA):
Методът има различни модификации и вари-
анти. Основава се на специфичното свързване 
на търсените антигени и антитела имобилизи-
рани на твърда фаза с последваща специфична 
имуноензимна реакция с конюгирани с ензим 
антитела или антигени. Цветната реакция след 
прибавянето на субстрата се отчита спектрофо-
тометрично. Методът се използва за качествено