Държавен вестник, бр. 56, 2017 г., стр. 28

СТР.  28	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  56
є бъде определено ниво на компетентност, са 
посочени в съответния медицински стандарт, 
утвърден за конкретната специалност, по която 
структурата осъществява дейност. Взаимо-
връзката и съотношението между съпоставя-
ните подзаконови нормативни актове въпреки 
различния им предметен обхват е очертана от 
разпоредбата на чл. 57, ал. 2, изр. 1 от ЗЛЗ, 
съгласно която клиниките, отделенията и ме-
дико-диагностичните лаборатории имат ниво 
на компетентност, определено в съответствие 
с утвърдените медицински стандарти по чл. 6, 
ал. 1 ЗЛЗ. Цитираната норма води до извод, 
че медицинските стандарти служат за основа 
при определяне нивото на компетентност, 
поради което не е налице упражняване на 
нормотворческа компетентност извън дефи-
нирания от закона предмет.
Неоснователно е твърдението в жалбата за 
нищожност на Наредба № 6 от 10.02.2005 г. 
в последното є изменение (ДВ, бр. 32 от 
8.04.2014 г.) поради извършването му не по 
надлежния ред. Разпоредбата на чл. 79 АПК 
предвижда, че нормативните административни 
актове се отменят, изменят и допълват с изрич-
на разпоредба на последващ нормативен акт, 
което изискване е спазено в случая. Според 
чл. 10, ал. 1 ЗНА обществени отношения от 
една и съща област се уреждат с един, а не с 
няколко нормативни акта от същата степен. 
Обществени отношения, които спадат към 
област, за която има издаден нормативен 
акт, се уреждат с неговото допълнение или 
изменение, а не с отделен акт от същата сте-
пен – чл. 10, ал. 2 ЗНА. Съгласно чл. 35, ал. 2 
от Указ № 883 от 24.04.1974 г. за прилагане на 
Закона за нормативните актове, когато с нов се 
замества действащ нормативен акт, правилата 
за неговото отменяне, както и правилата за 
отменяне, изменяне и допълване на други нор-
мативни актове се включват в заключителните 
разпоредби. Видно от нормата на чл. 48, ал. 1 
от указа, актът, с който се отменя, изменя 
или допълва нормативен акт, трябва да сочи 
и всички други нормативни актове или техни 
части, дялове, глави, раздели, членове, алинеи, 
точки или букви, които се отменят, изменят 
или допълват. В настоящия казус стандарти-
те по различните медицински специалности 
са обединени в обща област на нормативно 
регулиране, очертана от основанието за ут-
върждаването им с подзаконови нормативни 
актове от един и същ вид и степен – чл. 6, 
ал. 1 ЗЛЗ. Следователно противно на тезата 
на оспорващите, липсва правна забрана или 
ограничение с наредба, уреждаща конкретен 
медицински стандарт, да се измени и допълни 
наредба, третираща медицински стандарт по 
друга специалност. Издаването на наредби 
за утвърждаване на отделните медицински 
стандарти е възложено в компетентност на 
министъра на здравеопазването, поради кое-
то, изменяйки и допълвайки Наредба № 6 от 
10.02.2005 г. за утвърждаване на медицински 
стандарт „Ендокринология и болести на об-
мяната“ с изрични заключителни разпоредби 
в наредби относно утвърждаване на медицин-
ски стандарти по „Инфекциозни болести“ и 
„Кардиология“, органът е приложил правилно 
изискванията на правната техника при изда-
ване на нормативен акт. 
Ето защо подзаконовият нормативен акт 
е издаден от компетентен орган в кръга на 
неговите правомощия, като наведените с 
жалбата доводи в обратна насока се явяват 
неоснователни.
Оспорената наредба обаче е незаконосъ-
образна поради допуснати съществени нару-
шения на административнопроизводствените 
правила, а именно – издадена е в разрез с 
императивните норми на чл. 28, ал. 2 и чл. 26 
ЗНА (в относимата към казуса редакция).
Подзаконовото нормативно регулиране 
е конституционно призната функция на 
висшите органи на изпълнителната власт, 
осъществявана в публичен интерес – чл. 115 
КРБ. Дейността по издаване на нормативни 
административни актове, бидейки същностен 
белег на държавното управление и основен 
правен регулатор, се подчинява на общите 
принципи на чл. 4, 6, 8 и 12 АПК – законност, 
съразмерност, равенство и достъпност, публич-
ност и прозрачност. Спазването на предвиде-
ната процедура е императивно задължение на 
натоварените с нормотворчески правомощия 
административни органи, обезпечаващо зако-
носъобразното  формиране на управленски 
решения и приемането на регулиращите 
определени обществени отношения правни 
норми по разумен, компетентен и стабилен 
начин. Нормотворческият процес се основава 
и на принципите на обоснованост, стабилност, 
откритост и съгласуваност – чл. 26, ал. 1 ЗНА. 
В тази връзка ЗНА придава изключително зна-
чение на мотивирането на предложението за 
приемане на нормативен акт и възможността за 
предварителното му разгласяване и обсъждане 
с всички заинтересовани преди внасянето му 
за обсъждане и приемане от компетентния 
орган, за да се гарантират горепосочените 
принципи, които формулират и целите на 
изискването. По силата на чл. 28, ал. 2 ЗНА 
мотивите, съответно докладът към него, тряб-
ва да съдържат: 1) причините, които налагат 
приемането; 2) целите, които се поставят; 3) 
финансовите и другите средства, необходими 
за прилагането на новата уредба; 4) очаква-
ните резултати от прилагането, включително 
финансовите, ако има такива; 5) анализ за 
съответствие с правото на Европейския съюз. 
Проект на нормативен акт, към който не са 
приложени мотиви, отговарящи на изрично 
заложените в закона критерии, съответно 
доклад, не се обсъжда от компетентния да