Държавен вестник, бр. 27, 2014 г., стр. 32

СТР.  32	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  27
сделки. Защитата на кредиторите може да се 
реализира чрез отменителния иск по чл. 135 от 
Закона за задълженията и договорите (ЗЗД), 
известен в теорията като Павлов иск, и чрез 
системата от специални отменителни искове, 
уредени в чл. 645, 646 и 647 ТЗ. Първата група 
искове, уредени в досегашните чл. 646, ал. 2, 
т. 2 и 4 и чл. 647, т. 1 – 3 ТЗ, са отменителните 
искове за попълване масата на несъстоятел­
ността, чрез които се търси съдебна защита, 
когато длъжникът преди откриване на про­
изводството по несъстоятелност е извършил 
действия и сделки, с които намалява имуще­
ството си и уврежда всички кредитори. Втората 
група включва преферентните искове, уредени 
в досегашните чл. 645, ал. 3 и 4, чл. 646, 
ал. 2, т. 1 и 3 и чл. 647, т. 4 – 7 ТЗ, които не 
са свързани пряко с намаляване масата на 
несъстоятелността, защото противоправните 
действия и сделки на длъжника се изразяват в 
преферентния им ефект спрямо положението 
на определен кредитор в отношенията му с 
всички останали хирографарни кредитори на 
несъстоятелността. Те не защитават интереси­
те на кредиторите в отношенията с длъжника, 
а уреждат отношенията между кредиторите, 
защото в случая са увредени само някои от 
тях за сметка на други. 
Институтът на несъстоятелността се със­
тои от материалноправни и процесуални 
разпоредби (в някои държави несъстоятел­
ността е уредена в самостоятелен закон, а в 
други – материалноправните отношения са 
уредени от общото гражданско право, а про­
цесуалноправните – от гражданското проце­
суално право). Разграничението на двата вида 
разпоредби в случая е от особена важност, 
тъй като новите процесуални разпоредби се 
прилагат с влизането им в сила и спрямо за­
варени правоотношения, докато новите мате­
риалноправни разпоредби се прилагат спрямо 
настъпили при тяхното действие юридически 
факти. Материалноправни са, както правилно 
се твърди в искането, разпоредбите на чл. 645, 
646 и 647 ТЗ, на които е придадено обратно 
действие спрямо заварените производства, 
защото те уреждат отношенията по обявява­
не на нищожност или отмяна на действия и 
сделки на длъжника.
ІІ. Мотивите за приемане на ЗИДТЗ, чии­
то разпоредби се оспорват, са залегнали в 
три законопроекта, съответно № 254-01-15 
от 16.02.2012 г. и № 254-01-91 от 5.09.2012 г., 
внесени от народни представители, и № 202-
01-53 от 12.09.2012 г., внесен от Министерския 
съвет, и обединени впоследствие в общ за­
конопроект. Като основни цели вносителите 
са посочили необходимостта от подобряване 
на производството по несъстоятелност чрез 
създаване на предвидимост и справедливост и 
извършване на промени в уредбата на исковете 
за попълване масата на несъстоятелността 
поради неоправданото засягане на правата на 
третите лица, манипулирането на началната 
дата на несъстоятелността и все по-честите 
злоупотреби с исковете за попълване масата 
на несъстоятелността.
Съществените законодателни изменения, 
относими към настоящия конституционен 
спор, се изразяват в следното: 
1. Извършена е промяна относно начал­
ния момент на откриване на производството 
по несъстоятелност, като подозрителните 
периоди при исковете за попълване масата 
на несъстоятелността се изчисляват от да­
тата на подаване до съда на писмена мол­
ба от длъжника, синдика или кредитор на 
длъжника за откриване на производство по 
несъстоятелност по чл. 625 ТЗ, а не от на­
чалната дата на неплатежоспособността или 
свръхзадължеността, съответно от датата на 
решението за откриване на производството 
по несъстоятелност. Изменението гарантира 
правната сигурност, но и редуцира броя на 
исковете.
2. Материалноправната концепция на 
исковете за попълване масата на несъстоя­
телността е променена съществено с § 7, 8, 9 
и 10 ЗИДТЗ (ДВ, бр. 20 от 2013 г.) в няколко 
насоки: 
 – Заменена е съществуващата нищожност 
по отношение на кредиторите на несъстоятел­
ността на действия и сделки на длъжника по 
чл. 646, ал. 2 ТЗ с относителна недействител­
ност, с което е приравнена на относителната 
недействителност по чл. 647 ТЗ. Това изме­
нение има за последица промяна във вида 
на исковете по чл. 646, ал. 2 ТЗ от устано­
вителни на конститутивни. Промяната също 
свива приложното поле на исковете, защото 
нищожността настъпва по право, без да е не­
обходимо установяване от съда, а последиците 
на относителната недействителност настъпват 
по силата на конститутивното съдебно реше­
ние, с което искът е уважен. Същевременно 
правната защита е много по-засилена. 
 – Ограничени са видът и предметът на 
действията и сделките, които могат да бъдат 
обявени за относително недействителни.
 – Намалени са размерите на сроковете, 
в които може да се претендира от съда обя­
вяване на относителна недействителност на 
действия и сделки на длъжника.
 – Запазени са, макар и със съществени 
изменения, разпоредбите на чл. 646, ал. 2, т. 1 
и 3 ТЗ, изразяващи се във въвеждане на общи 
и специални критерии за противоправност и 
в промяна на сроковете. 
 – Отменени са фактическите състави на 
чл. 646, ал. 2, т. 2 и 4 ТЗ, с което е отстране­
но вътрешното противоречие между чл. 646, 
ал. 2 и чл. 647 ТЗ. Едновременно с това ясно 
са отделени преферентните искове по изме­
нените разпоредби на чл. 646, ал. 2, т. 1 и 3, 
съответно чл. 647, т. 4 – 7 ТЗ и исковете по