Държавен вестник, бр. 61, 2020 г., стр. 13

БРОЙ  61	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  13  
осъществяване на икономическа дейност 
предпоставя реализиране на по-големи загуби 
в бюджета при неизвършване на регистрация, 
което налага по-строги фискални мерки за 
противодействие. Тъй като лицето не е подало 
своевременно заявление за регистрация, съ­
образно характера на ДДС като многофазен 
данък, то не може да прехвърли данъчната 
тежест на следващия по веригата субект на 
облагане, поради което не може да се осъ­
ществят механизмът и целта на данъка, и 
трябва да плати от собствените си приходи 
размера на начисления с ревизионния акт 
ДДС. 
Не се споделят съображенията за противо­
конституционност на атакуваната разпоредба 
и относно твърдението, че дължимостта на 
данъка за облагаемите доставки, с които се 
надхвърля прагът за регистрация, предста­
влява  повторна санкция. Задължението за 
заплащане на дължимия по облагаема дос­
тавка ДДС възниква в резултат от осъщест­
вило се данъчно правоотношение, при което 
лицето е достигнало определен оборот. То 
произтича от настъпването на данъчното 
събитие и изискуемостта на данъка, докато 
административнонаказателната отговорност 
се реализира при извършване на администра­
тивно нарушение по реда на глава двадесет 
и шеста от ЗДДС  и Закона за администра­
тивните нарушения и наказания. В случая 
не се касае за наказание или санкция, а за 
възстановяване на причинените вреди от не­
правомерно поведение на задълженото лице.
Относно твърдението за противоречие с 
чл. 4, ал. 1 от Конституцията:
В искането се твърди, че тъй като неиз­
вършването на задължителна регистрация 
не е изрично посочено в чл. 25 ЗДДС, ре­
гламентиращ данъчните събития, подлежащи 
на облагане с данък върху добавената стой­
ност, то чл. 102, ал. 4 ЗДДС влиза в „пряко 
противоречие“ с останалите разпоредби от 
закона, което нарушава принципа на право­
вата държава. 
Конституционният съд счита, че неподава­
нето на заявление за регистрация в хипотезата 
на чл. 102, ал. 4 ЗДДС не е приравнено от 
законодателя на данъчно събитие. В чл. 25 
ЗДДС като такива са посочени доставката 
на стоки или услуги, вътреобщностното при­
добиване и вносът на стоки, а моментът на 
възникване на данъчното събитие е датата, 
на която е прехвърлено правото на собстве­
ност върху стоката или друго вещно право, 
както и всяко друго право на разпореждане 
със стоката като собственик, или на датата, 
на която услугата е извършена. Данъчното 
събитие възниква независимо от това дали е 
подадено заявление за регистрация и поражда 
две самостоятелни задължения – за изиску­
емост на данъка от субекта на облагане и 
за неговото начисляване. При неизпълнение 
на задължението за регистрация данъкът 
не може правомерно да бъде начислен, но 
това не го прави неизискуем, затова данъчно 
задълженото лице трябва да го плати, неза­
висимо дали го е начислило или не, защото 
данъчното събитие е настъпило по силата 
на правната норма и такова задължение е 
възникнало за извършена облагаема доставка. 
Съгласно трайната практика на Конститу­
ционния съд правовата държава във формален 
смисъл е държава на правната сигурност, 
което предполага законите да са ясни, точни 
и непротиворечиви, законовите разпоредби да 
са съгласувани и да не се създават взаимноиз­
ключващи се правни положения (Решение № 1 
от 27.01.2005 г. по к. д. № 8/2004 г.; Решение 
№ 7 от 16.06.2005 г. по к. д. № 1/2005 г.; Реше­
ние № 4 от 11.03.2014 г. по к. д. № 12/2013 г. 
и др.). Оспорваната разпоредба не противо­
речи на останалите разпоредби в ЗДДС и не 
създава взаимноизключващ се правен режим 
относно облагането на данъчните субекти. 
По изложените съображения Конституци­
онният съд намира, че не съществува про­
тиворечие между чл. 102, ал. 4 и останалите 
разпоредби в ЗДДС, което да налага извод за 
нарушение на чл. 4, ал. 1 от Конституцията, 
поради което няма основание да обяви оспо­
рената разпоредба за противоконституционна.
Относно твърдението за противоречие с 
чл. 4, ал. 2 от Конституцията:
Според вносителя липсата на обществено 
обсъждане при приемане на чл. 102, ал. 4 
ЗДДС води до нарушаване на процедурата за 
законодателна промяна, което противоречи 
на чл. 4, ал. 2 от Конституцията. 
В конкретния случай от документите, ко­
ито са публични и достъпни на Портала за 
обществени консултации, е видно, че проек­
тът на Закона за изменение и допълнение на 
Закона за данък върху добавената стойност 
заедно с мотивите към него и предварителна 
частична оценка на въздействието са пуб­
ликувани, като за даване на предложения 
и становища е даден срок от 14.09.2017 г. 
до 14.10.2017 г., а за постъпилите такива е 
изготвена справка. 
Законопроектът за изменение и допълнение 
на Закона за данък върху добавената стой­
ност заедно с мотивите към него е внесен от 
Министерския съвет в Народното събрание 
на 30.10.2017 г. Той е разгледан и обсъден 
на първо четене от постоянните комисии на 
Народното събрание, на които е разпределен 
от председателя на парламента – Комисията