Държавен вестник, бр. 100, 2015 г., стр. 114

СТР.  114	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  100
процесуално представителство и държавна 
такса по делото са били заплатени общо 735 
лв., които ще следва да бъдат възстановени 
от бюджета на административния орган.
Водим от изложеното и на основание 
чл. 193, ал. 1 АПК Върховният администра-
тивен съд, петчленен състав,
Р Е Ш И :
Отменя Решение № 6686 от 8.06.2015 г., 
постановено по адм.д. № 1265/2014 г. от три­
членен състав на Върховния административен 
съд, трето отделение, в отхвърлителната му 
част и вместо това постановява:
Отменя по жалбите на фондация „До-
бро сърце“, сдружение „Помощ за живот-
ните – Дара“ и фондация „За правата на 
животните в България“ чл. 101, ал. 1, т. 2 и 
8; чл. 101, ал. 3, чл. 105, чл. 105а, ал. 1 и 4; 
чл. 105б; чл. 107, ал. 2, чл. 111 и чл. 117, ал. 1 
от Наредбата за изменение и допълнение на 
Наредба № 41 от 10.12.2008 г. за изискванията 
към обекти, в които се отглеждат, развъждат 
и/или предлагат домашни любимци с цел тър-
говия, към пансиони и приюти за животни, 
обнародвана в „Държавен вестник“, бр. 81 от 
17 септември 2013 г. 
Оставя в сила Решение № 6686 от 8.06.2015 г., 
постановено по адм.д. № 1265/2014 г. от три­
членен състав на Върховния административен 
съд, в останалата му част, с която са отменени 
чл. 105а, ал. 2 и 3 от Наредбата за изменение 
и допълнение на Наредба № 41 от 10.12.2008 г. 
за изискванията към обекти, в които се от-
глеждат, развъждат и/или предлагат домашни 
любимци с цел търговия, към пансиони и 
приюти за животни, обнародвана в „Държавен 
вестник“, бр. 81 от 17 септември 2013 г. 
Осъжда Министерството на земеделието и 
храните да заплати на сдружение „Помощ за 
животните – Дара“ и фондация „За правата 
на животните в България“, представлявани от 
адвокатско дружество „Груйкин и съдружни-
ци“, съдебни и деловодни разноски в размер 
735 (седемстотин тридесет и пет) лв.
Решението е окончателно.
Председател: 
Георги Колев
8154
РЕШЕНИЕ № 13014 
от 2 декември 2015 г.
по административно дело № 4389 от 2015 г.
Върховният административен съд на 
Република България – петчленен състав –  
I колегия, в съдебно заседание на седемна-
десети септември две хиляди и петнадесета 
година в състав: председател: Панайот Генков, 
членове: Таня Куцарова, Пламен Петрунов, 
Албена Радославова, Румяна Лилова, при 
секретар Светла Панева и с участието на 
прокурора Антоанета Генчева изслуша доклад­
ваното от съдията Румяна Лилова по адм.д. 
№ 4389/2015 г. 
Производството е по реда на чл. 208 и сл. от 
Административнопроцесуалния кодекс (АПК). 
Образувано е по касационни жалби, по-
дадени от Камарата на частните съдебни 
изпълнители (КЧСИ, Камара/та) и от частен 
съдебен изпълнител Петко Стефанов Илиев, 
срещу Решение № 15565 от 18.12.2014 г., пос-
тановено по адм.д. № 10545 по описа за 2014 г. 
на Върховния административен съд, първо 
отделение, тричленен състав. 
Постъпилите след образуване на производ-
ството по делото касационни жалби от частен 
съдебен изпълнител Милен Иванов Бъзин-
ски и от частен съдебен изпълнител Стоян 
Благоев Якимов срещу Решение № 15565 от 
18.12.2014 г., постановено от тричленен състав 
на Върховния административен съд по адм.д. 
№ 10545 по описа за 2014 г., са оставени без 
разглеждане с Определение от 16.07.2015 г., 
постановено от петчленен състав на Първа 
колегия, като процесуално недопустими.
Със съдебното решение, предмет на ка-
сационен контрол, жалбата на КЧСИ и на 
частен съдебен изпълнител Петко Илиев 
против Постановление № 215 от 24.07.2014 г. 
на Министерския съвет за допълнение на 
Тарифата за таксите и разноските към Закона 
за частните съдебни изпълнители (Тарифа/
та, Тарифа/та към ЗЧСИ), приета с Поста-
новление № 92 на Министерския съвет от 
2006 г. (обн., ДВ, бр. 35 от 2006 г.; изм. и доп., 
бр. 24 от 2013 г.), е отхвърлена. Камарата и 
частен съдебен изпълнител Петко Илиев са 
осъдени да заплатят на Министерския съвет 
сума в размер 300 лв. за разноски по делото 
на основание чл. 143, ал. 4 АПК.
Касационните жалби, подадени от Камарата 
и от частен съдебен изпълнител Петко Илиев, 
са с идентично съдържание. Поддържат се 
оплаквания за постановяване на обжалваното 
решение при наличието на всички касационни 
основания по чл. 209, т. 3 АПК – нарушение 
на материалния закон, съществено нарушение 
на съдопроизводствените правила и необосно-
ваност. Оспорва се направеният в решението 
извод, че Министерският съвет разполага с 
изрична законова делегация по силата на 
чл. 78, ал. 2 от Закона за частните съдебни 
изпълнители (ЗЧСИ) да определи случаи, в 
които такса не се събира. Според касацион-
ните жалбоподатели в специалния случай 
по ЗЧСИ освобождаването от заплащане на 
такси може да бъде предмет само на зако-
нова уредба, поради което съдът неправилно 
е тълкувал разширително правомощието на 
Министерския съвет. Оспорва се и приетото 
в решението, че при липсата на законово 
ограничение компетентният да определи раз-
мера на таксите орган по чл. 78, ал. 2 ЗЧСИ е 
компетентен да определи и случаите, в които