Държавен вестник, бр. 12, 2015 г., стр. 29

БРОЙ  12	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  29  
ския съвет не съдържа разпоредбите на чл. 217в 
на закона. Вторият проект е внесен от двама 
депутати между двете четения на закона.
Становището на Българската асоциация 
на търговците на едро с лекарства е, че ис-
кането е основателно. Установена е забрана 
за извършването на износ, включително в 
рамките на ЕС. Режимът е разрешителен и 
противоречи на чл. 4, ал. 1 на Конституцията 
и практиката на Конституционния съд – да 
няма двусмислие и условия, да не се създава 
възможност за разнопосочно прилагане. 
Българският фармацевтичен съюз посоч-
ва, че е създадена разгърната законодателна 
уредба с оглед конкретната реализация на 
конституционното право на държавата да се 
грижи за здравето на своите граждани. Спо-
ред чл. 36 ДФЕС закрилата на общественото 
здраве е основание за ограничаване свободата 
на движение на стоки във вътрешния пазар 
чрез забрани за внос/износ и определяне на 
квоти. Принцип е, че могат да се въведат 
ограничения даже и в уредбата на отдел-
ните секторни политики, включително на 
конкуренцията. В случая именно достъпът 
на пациентите на територията на Република 
България до лекарствени продукти е целта, 
за която се създава новата уредба на чл. 217в 
ЗЛХПМ. Принципът на свободна стопанска 
инициатива и изискването правните субекти 
да имат еднакви правни условия за стопанска 
дейност нямат абсолютен характер и търпят 
държавно регулиране.
Налице е пропорционалност на търсената 
закрила и не се превишава преследваната цел, 
с която се засяга свободната стопанска иници-
атива. Касае се за временно ограничаване на 
износа, и то чрез мотивирана заповед и само 
на лекарствени продукти от ПЛС чрез произ-
водство по издаване на административен акт, 
което включва преценката на обективни кри-
терии по чл. 217в, ал. 5 ЗЛПХМ и възможност 
за съдебно обжалване. Освен това въведено е 
и мълчаливо съгласие при точно определени 
срокове, което също показва, че мерките са 
подходящи и пропорционални и ограниченията 
са за постигане на висша законодателна цел. 
Доводите за неравнопоставеност на субектите 
по смисъла на чл. 19, ал. 2 от Конституци-
ята се мотивират единствено с предположе-
ния относно практическото приложение на 
разпоредбите на чл. 217в ЗЛПХМ. Не може 
уредбата да се определя като дискриминира-
ща във връзка с чл. 35 и 36 ДФЕС. След като 
правилото е недискриминационно, за него не 
са приложими изключенията по чл. 36 ДФЕС. 
Сред посочените императивни съображения 
за обществен ред по правото на ЕС попада и 
съображението за закрила на общественото 
здраве. Според утвърдената практика на ЕС 
държавите членки имат право да въвеждат 
недискриминационни ограничения пред сво-
бодното движение на стоки в рамките на 
общия пазар, ако те се налагат за закрила на 
общественото здраве. 
Конституционният съд, като обсъди и пре-
цени доводите на вносителите на искането за 
обявяване на противоконституционността на 
чл. 217в ЗЛПХМ и представените становища 
от заинтересовани страни, прие следното: 
Вносителите искат обявяване на противо-
конституционност на чл. 217в ЗЛПХМ, но не 
оспорват конституционността на останалите 
членове и текстове на глава девета „б“. Това 
определя границите на проверката, която 
Конституционният съд следва да извърши 
съгласно чл. 22, ал. 1, изр. 1 на Закона за 
Конституционен съд, като съобрази искането 
на вносителите. Посоченото основание за 
противоконституционност е противоречието 
с чл. 19, ал. 2 от Конституцията.
Оспореният чл. 217в ЗЛПХМ е включен 
в глава девета „б“ „Износ на лекарствени 
продукти“ (ДВ, бр. 18 от 2014 г.). Предвидено 
е, че уведомлението за износ се отнася до 
определени лекарствени продукти – такива, 
които са посочени в Позитивния лекарствен 
списък. Включването на даден продукт в 
ПЛС е винаги по искане на притежателя 
на разрешение за употреба. Контролират се 
притежателите на разрешение за търговия на 
едро (чл. 217а, ал. 4 ЗЛПХМ). 
Безспорна е практиката на Конституцион-
ния съд, че правото по чл. 19, ал. 2 на Кон-
ституцията е възможно да бъде съразмерно 
(пропорционално) ограничавано, когато това 
се налага за опазването на други особено 
важни конституционни ценности, каквито в 
случая са здравето и животът на гражданите. 
Конкретно основание за ограничаване е посо-
чено в чл. 52 от Конституцията, който изрично 
предвижда, че държавата осъществява контрол 
върху търговията с лекарствени средства, 
биопрепарати и медицинска техника (ал. 5) 
и правото на достъпна медицинска помощ. 
Достъпната медицинска помощ намира израз 
и в провежданата от държавата лекарствена 
политика (арг. ал. 1 на чл. 52).
Задължение за уведомяване на ИАЛ за 
всеки износ имат притежателите на разре-
шение за търговия на едро с лекарствени 
продукти. Разпоредбата е приложима само 
когато износът ще се осъществява от физи-
ческо или юридическо лице, притежател на 
разрешение за търговия на едро (чл. 217а, 
ал. 4 ЗЛПХМ). Разрешението за износ се 
дава от изпълнителния директор на ИАЛ. 
Приета е правната конструкция на мълча-