Държавен вестник, бр. 13, 2007 г., стр. 12

С Т Р .  12
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  13
(2) За изчисляването на един осигурителен
период, необходим за установяване на право на
парично плащане по законодателството, опре-
делено в чл. 2, ал. 1, т. а), компетентната инсти-
туция на Република България предоставя съг-
ласно собственото си законодателство на съот-
ветната институция на Република Кипър пери-
ода на придобитите осигурителни години. За
годините, през които осигурителният период е
непълен, компетентната институция на Репуб-
лика България определя точния осигурителен
период по години, в месеци и дни.
(3) Компетентната институция на Републи-
ка Кипър превръща придобитите съгласно за-
конодателството на Република България оси-
гурителни периоди в осигурителни доходи, как-
то следва:
а) всеки осигурителен период от 52 седмици
(една година) се равнява на годишната сума от
основните осигурителни доходи, определени
съгласно законодателството на Република Ки-
пър за конкретната година;
б) всеки осигурителен период от един месец
се равнява на седмичната сума от основните
осигурителни доходи, определени съгласно за-
конодателството на Република Кипър, умноже-
на по 4,33 седмици;
в) всеки осигурителен ден се равнява на 1/7
от седмичната сума от основните осигурителни
доходи, определени съгласно законодателство-
то на Република Кипър.
(4) За изчисляването на един осигурителен
период, необходим за установяване на право на
парично плащане по законодателството, опре-
делено в чл. 2, ал. 1, т. б), компетентната инсти-
туция на Република Кипър предоставя съглас-
но собственото си законодателство на съответ-
ната институция на Република България заче-
тените осигурителни периоди в седмици за вся-
ка година.
(5) Компетентната институция на Република
България превръща придобитите съгласно за-
конодателството на Република Кипър осигури-
телни периоди в години и месеци, както следва:
а) всеки осигурителен период от 52 седмици
(364 дни) се равнява на една година осигурите-
лен период съгласно законодателството на Ре-
публика България;
б) за осигурителни периоди, по-малки от 52
седмици, 4,33 седмици се зачитат за един месец
осигурителен период съгласно законодателст-
вото на Република България.
Глава 2
Плащания при болест и майчинство
Член 11
(1) Лице, което след последното преселване
на територията на едната договаряща се държа-
ва е придобило осигурителен период съгласно
законодателството на същата договаряща се
държава за правото на парично плащане за бо-
лест или майчинство по законодателството на
тази договаряща се държава, всеки осигурите-
лен период, придобит по законодателството на
другата договаряща се държава, се смята за оси-
гурителен период, придобит съгласно законода-
телството на първата договаряща се държава.
(2) Ако лице има право на парично плащане
за болест съгласно законодателството на двете
договарящи се държави за един и същ период
на неработоспособност или съгласно разпоред-
бите на тази спогодба, то има право на парично
плащане за болест съгласно законодателство-
то, по което е било осигурено за последен път.
(3) Лице, което има право на парично плаща-
не за майчинство по законодателството на двете
договарящи се държави за едно и също раждане
и за един и същ период или съгласно разпоред-
бите на тази спогодба, има право да получи пла-
щането само съгласно законодателството, по
което е било осигурено за последен път.
Глава 3
Плащания при трудови злополуки и профе-
сионални болести
Член 12
(1) Ако лице упражнява трудова дейност на
територията на една от договарящите се дър-
жави и спрямо него се прилага законодателст-
вото на другата договаряща се държава, в съот-
ветствие с членове от 7 до 9 на тази спогодба, за
правото на парично плащане при трудова зло-
полука или професионална болест, настъпили
в рамките на това трудово правоотношение,
злополуката или болестта се приемат, както ако
са настъпили на територията на тази друга до-
говаряща се държава.
(2) Ако лице, подчинено на законодателст-
вото на едната договаряща се държава, след като
напусне територията на тази държава, за да оти-
де на територията на другата договаряща се дър-
жава в изпълнение на своята трудова дейност,
претърпи злополука преди достигане на тери-
торията на последната договаряща се държава,
за правото на парично плащане за тази злопо-
лука се счита, че:
а) злополуката е настъпила на територията
на първата договаряща се държава;
б) отсъствието на това лице от територията
на първата договаряща се държава не се взема
предвид при преценката на това, дали дейност-
та му е била като на лице, наето съгласно зако-
нодателството на тази договаряща се държава.
Член 13
Спрямо лице с професионална болест, настъ-
пила след като е работило на територията на двете
договарящи се държави и е упражнявало профе-
сия, която съгласно законодателството на двете
договарящи се държави може да е причинила
болестта, се прилага само законодателството на
договарящата се държава, на чиято територия
лицето е работило за последен път и е упражня-
вало такава професия преди поставянето на диаг-
нозата, като, ако това е необходимо, се взема
предвид упражняването на такава дейност и на
територията на другата договаряща се държава.