Държавен вестник, бр. 38, 2008 г., стр. 10

С Т Р .  10
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  38
(c) корабен идентификационен номер на
ИМО;
(d) вид и продължителност на гаранцията;
(e) име и основна кантора на застрахователя
или на друго лице, което предоставя гаранция,
и където е възможно, кантората, където е склю-
чена застраховката или гаранцията;
(f) срок на валидност на свидетелството, кой-
то не трябва да е по-дълъг от срока на валидност
на застраховката или другата гаранция.
3. (а) Страна по конвенцията може да упъл-
номощи институция или организация, призна-
та от нея, да издава свидетелството, посочено
в параграф 2. Такава институция или органи-
зация трябва да информира държавата за из-
даването на всяко свидетелство. При всички
случаи страната по конвенцията гарантира из-
цяло пълнотата и точността на свидетелство-
то, издадено по този начин, и предприема дей-
ствия, за да гарантира изпълнението на своето
задължение.
(b) Страните по конвенцията уведомяват
Генералния секретар за:
(i) специфичните отговорности и условия по
правата, делегирани на институциите или орга-
низациите, признати от тях;
(ii) оттеглянето на упълномощаването и
(iii) датата, от която упълномощаването
влиза в сила или се оттегля; делегираните пъл-
номощия не могат да влязат в сила по-рано от
три месеца от датата, в която Генералният сек-
ретар е уведомен за делегирането им.
(c) Институцията или организацията, упъл-
номощена да издава свидетелството в съответ-
ствие с тази параграф, трябва като минимум да
има право да оттегля свидетелствата, ако усло-
вията, при които са били издадени, не се под-
държат. При всички случаи институцията или
организацията трябва да докладва за такова
оттегляне на държавата, от чието име е било
издадено свидетелството.
4. Свидетелството трябва да бъде на офици-
алния език или езици на издаващата го страна.
Ако използваният език не е английски, френ-
ски или испански, текстът трябва да включва
превод на един от тези езици, а ако съответна-
та държава прецени, официалният език на дър-
жавата може и да не бъде включван в свиде-
телството.
5. Свидетелството трябва да бъде на борда
на кораба, а копие от свидетелството трябва да
бъде депозирано при властите, които поддър-
жат данните за корабния регистър, или ако ко-
рабът не е регистриран от страна по конвенци-
ята, при властите, които издават или заверяват
свидетелството.
6. Застраховка или друга финансова гаран-
ция не отговоря на разпоредбите на този член,
ако може да бъде прекратена по други причини
освен изтичането на срока на валидност на зас-
траховката или гаранцията, посочени в свиде-
телството съгласно параграф 2 на този член,
преди да са изтекли три месеца от датата, на
която властите, посочени в параграф 5 на този
член, са уведомени за прекратяването є, освен
ако свидетелството не е върнато на властите
или в същия период не е издадено ново свиде-
телство. Предходните разпоредби също така се
прилагат при всякакви промени, поради които
застраховката или гаранцията повече не отго-
варя на разпоредбите на този член.
7. Държавата, където е регистриран кора-
бът, трябва съгласно разпоредбите на този член
да определи условията, при които се издава
свидетелство и валидността му.
8. Нищо в конвенцията не ограничава стра-
ните по конвенцията да разчитат на информа-
ция, получена от други страни, от Организаци-
ята или от други международни организации,
свързана с финансовото състояние на застрахо-
вателите или институциите, осигуряващи гаран-
ция за целите на конвенцията. В такива случаи
страната по конвенцията, която разчита на та-
кава информация, не се освобождава от отго-
ворност като държава, която издава свидетел-
ство съгласно параграф 2.
9. Свидетелства, издадени или заверени от
страна по конвенцията, се признават от други-
те страни по конвенцията за целите на тази
конвенция и имат същата сила като свидетел-
ствата, издадени или заверени от тях, дори и
ако са издадени или заверени за кораб, който
не е регистриран в страна по конвенцията.
Страните по конвенцията могат по всяко вре-
ме да изискат консултация с държавата, която
е издала или удостоверила свидетелството, ако
смятат, че застрахователят или институцията-
гарант, посочена в застрахователното свиде-
телство, не разполага с финансовата възмож-
ност да отговори на задълженията, наложени
от конвенцията.
10. Всеки иск за компенсация на щети от
замърсяване може да бъде заведен директно
срещу застрахователя или друго лице, което
осигурява финансовата гаранция, за отговор-
ността на регистрирания собственик за щети от
замърсяване. В такъв случай ответникът може
да прави възраженията (с изключение на не-
състоятелност или ликвидация на корабособс-
твеника), на които корабособственикът има пра-
во, включително ограниченията съгласно
член 6. Освен това, дори корабособственикът
да няма право на ограниченията на отговор-
ността съгласно член 6, ответникът може да
ограничи своята отговорност до стойност, рав-
на на поддържаната застраховка или друга фи-
нансова гаранция, изисквана съгласно параг-
раф 1. Също така ответникът може да направи
възражение, че щетите от замърсяване са ре-
зултат от преднамерено лоша експлоатация от
страна на корабособственика, но ответникът не
може да прави възражение, което може да нап-
рави в съдебен процес, заведен от корабособс-
твеника срещу ответника. Ответникът при всич-
ки случаи има право да изиска присъединява-
нето на корабособственика в процеса.