Държавен вестник, бр. 65, 2018 г., стр. 30

СТР.  30	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  65
Конституционният съд счита, че Конвен­
цията поради разпоредбите на чл. 3, буква „в“ 
и на чл. 4, § 3, които са носещи за смисъла 
на международния договор в неговата цялост, 
не съответства на Конституцията. Тъкмо по 
отношение на тези разпоредби Конвенцията 
не допуска резерви. Съгласно чл. 78, § 1 от 
международния договор: „Не се допускат 
резерви по отношение на никоя от разпоред­
бите на настоящата Конвенция, с изключение 
на резервите, посочени в параграфи 2 и 3.“ 
Конституционният съд подчертава, че веднъж 
ратифициран, обнародван и влязъл в сила за 
Република България този международен дого­
вор в съответствие с чл. 5, ал. 4 от Основния 
закон се инкорпорира във вътрешното право 
и се прилага с предимство пред националното 
законодателство, което му противоречи (Ре­
шение № 7 от 2.07.1992 г. по к. д. № 6/1992 г.).
По изложените съображения и на основа­
ние чл. 149, ал. 1, т. 4, предложение първо от 
Конституцията съдът
Р Е Ш И :
Конвенцията на Съвета на Европа за 
превенция и борба с насилието над жени и 
домашното насилие, съставена на 11.05.2011 г. 
в гр. Истанбул, подписана от Република 
България на 21.04.2016 г., не съответства на 
Конституцията на Република България. 
Председател: 
Борис Велчев
ОСОБЕНО МНЕНИЕ
на съдиите Румен Ненков и Георги Ангелов 
по конституционно дело № 3 от 2018 г. 
Не сме съгласни с постановеното решение, 
взето от мнозинството съдии в Конституцион­
ния съд, защото обратно на тяхното становище 
считаме, че Конвенцията за предотвратяване 
и противодействие на насилието над жените 
и домашното насилие на Съвета на Европа 
(Конвенцията) е съвместима с Конституцията 
на Република България.
Поначало, от позициите на своето място и 
предназначение, определени с Основния закон, 
чрез своите актове Конституционният съд 
не участва в борба за обществена подкрепа, 
нито може да дава оценка на една или друга 
социална теория или идеология. По настоя-
щото дело неговата задача се свеждаше чрез 
тълкуване да разкрие точното съдържание на 
клаузите на един многостранен международен 
договор и на тази основа да прецени дали 
е налице съвместимост с духа и буквата на 
Конституцията на Република България.
Питането, по което е образувано настоящо­
то конституционно дело, условно съдържа три 
пласта – конституционноправен, политически 
и културологичен. От значение за решението 
е единствено поставеният конституционнопра­
вен въпрос – противоречи ли Конвенцията на 
текстове от Основния закон. 
Подложената на проверка за конституци­
онност конвенция е приложима по отноше­
ние на всички форми на насилие над жени, 
включително и при домашно насилие (чл. 2, 
т. 1). Наред с това договарящите се страни са 
насърчени от нейния чл. 2, т. 2 да я прилагат 
в защита на всички жертви на домашното 
насилие (т.е. човешки индивиди, които биха 
могли да са и от мъжки пол), макар че особено 
внимание се обръща пак на посегателствата 
над жените. Целите на Конвенцията са ясно 
очертани в чл. 1, а именно: а) защита на же­
ните от всички форми на насилие (физическо 
и психическо) и във връзка с това – предо­
твратяване, преследване и преустановяване на 
насилието над жените и домашното насилие; 
б) принос към преодоляване на дискримина­
цията на жените и утвърждаване на дейст­
вително равенство между мъжа и жената; в) 
установяване на ясна система от политически 
решения и мерки за защита и подпомагане 
на жертвите на насилие; г) стимулиране на 
международното сътрудничество за отстраня­
ване на насилието над жените и домашното 
насилие; и д) осигуряване на подкрепа и съ­
действие на специализираните организации 
и правозащитните органи за постигане на 
ефективно сътрудничество и възприемане 
на интегриран подход към премахване на 
насилието над жените и домашното насилие.
Така посочените цели и обхват на Конвен­
цията не само са съвместими с духа и буквата 
на Конституцията на Република България 
(Конституцията), но в пълна степен отговарят 
на съдържащите се в нея ръководни принципи 
и специални разпоредби, които отричат вся­
какво неоправдано насилие над човека. Още 
в преамбюла на Основния закон неговите 
създатели са обявили верността си към таки­
ва общочовешки ценности, като хуманизъм, 
равенство, търпимост, свобода, достойнство и 
сигурност на личността. Държавата изрично 
се е ангажирала със защитата на човешкия 
живот (чл. 28), противодействието на различ­
ните форми на мъчение, жестоко, безчовечно 
или унижаващо отношение (чл. 29), както и 
обезпечаването на правото на лична свобода 
и неприкосновеност (чл. 30). Дори правото на 
свободно изразяване и разпространяване на 
мнение е ограничено, когато чрез упражня­
ването му се разпалва насилие над личността 
(чл. 39, ал. 2). 
Понятието „пол“ се използва само в чл. 6, 
ал. 2 от Конституцията. То няма легално 
определение, поради което съдържанието 
му следва да се изведе от общоупотребимия 
български език. Според него полът (още би­
ологичен пол, физиологичен пол) е понятие 
в биологията, според което група индивиди 
от даден биологичен вид, имащ възможност 
за полово размножаване, се разграничават 
чрез специализацията в производството на 
определен вид полови клетки. При хората