Държавен вестник, бр. 61, 2004 г., стр. 8

С Т Р .  8
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  61
Конституцията функции. Пълномощията на
правителствените представители да участват
в международните институции, включващи и
приемането на задължителните за страната
актове, са дадени от Народното събрание и
подлежат на негов контрол. Този контрол се
улеснява от разпоредбите на анексирания към
Договора за Европейски съюз (с измененията,
внесени с Договора от Амстердам от м. ноем-
ври 1997 г.) Протокол за ролята на национал-
ните парламенти в Европейския съюз. Съглас-
но този протокол всички документи и законо-
дателни предложения на Комисията се изпра-
щат своевременно на националните парламен-
ти на страните членки.
В Решение № 3 от 2003 г. по к.д. № 22 от 2002 г.
Конституционният съд прие, че при запазване
принципите, върху които е изградена държава-
та, и баланса между институциите възлагането
на нови функции на някои от съществуващите
конституционни органи не води до промяна на
формата на държавно управление. С възлага-
нето на такива представителни функции в орга-
ни на Европейския съюз не се отнемат право-
мощия на основните конституционни органи.
Балансът между тях не се променя, тъй като не
се прехвърлят функции от един конституцио-
нен орган на друг и не се променят тяхната струк-
тура, статут и начин на формиране.
Не се изменя и формата на държавно уст-
ройство, след като териториалната цялост и
унитарният характер на държавата се запазват.
Създаването на конституционна норма, до-
пускаща участието на представители на Репуб-
лика Българи в органите на Европейския съюз,
не води до промени по смисъла на чл. 158, т. 3.
5. Относно възможността за осъществява-
не на предварителен контрол от Народното
събрание в процеса на изработване на актове-
те, приемани от органите на Европейския съюз
Осъществяването на такъв контрол от На-
родното събрание е по същество ново правомо-
щие, произтичащо от бъдещото членство на
Република България в Европейския съюз и в
съответствие с посочения Протокол за ролята
на националните парламенти в Европейския
съюз от Амстердам. Такова разширяване на
конституционните правомощия на парламента
не отнема функции от други основни конститу-
ционни органи и не променя тяхната структура.
Този предварителен контрол се вписва в общия
контрол, който Народното събрание упражня-
ва над изпълнителната власт. Чрез него се осъ-
ществява предварителен контрол при изработ-
ване на актовете, които се приемат от органите
на Европейския съюз. Това съставлява и съот-
ветно утвърждаване на дадения мандат на бъл-
гарските представители в тези органи. Поради
това не се нарушава балансът между институ-
циите, не се накърнява принципът за разделе-
ние на властите и не се засягат и каквито и да
е други основни конституционни принципи.
Конституционният съд е имал вече възмож-
ност с Решение № 3 от 2003 г. по к.д. № 22 от
2002 г. да изясни, че “не представлява промяна
във формата на държавно управление и възла-
гането на нови функции на някои от основните
конституционни органи, когато това няма да
накърни баланса между институциите и няма
да засегне някои от основните конституционни
принципи”. Не се засягат и белезите, характе-
ризиращи формата на държавно устройство.
Разширяването на компетентността на На-
родното събрание в изложените насоки ще бъде
допълнителна гаранция за защита интересите
на държавата при нейното интегриране в Евро-
пейския съюз.
6. Относно приемане на разпоредба, позволя-
ваща предаването на български граждани на чуж-
да държава или на международен съд за целите
на наказателното преследване в случаите, кога-
то това е предвидено в международен договор,
по който Република България е страна
Съгласно чл. 25, ал. 4 от Конституцията “граж-
данин на Република България не може да бъде
изгонен от нея или предаден на друга държава”.
Разпоредбата не конкретизира какво се има
предвид под “предаден” на друга държава. Не-
съмнено обаче тук се включва и предаване за
целите на наказателно преследване. Това поста-
вя въпроса, предаването на български граждани
за целите на наказателно преследване на съд на
друга държава—членка на Европейския съюз,
не противоречи ли на чл. 25, ал. 4 от Конститу-
цията, респективно не засяга ли основно право.
Конституционният текст използва понятието
“друга държава”. Смисълът на забраната за пре-
даване на български гражданин за наказателно
преследване на друга държава е той да бъде за-
щитен от търсене на отговорност по чуждо нака-
зателно законодателство, с което да бъде поста-
вен в по-неблагоприятно положение.
Наказателноправните системи на всички
държави—членки на Европейския съюз, са в
съответствие с Хартата на основните права на
Съюза (прогласена от Европейската комисия,
Европейския парламент и Съвета на Европейс-
кия съюз на 7.12.2000 г. в Ница) и рамковото
решение на Съвета от 13 юни 2002 г. относно
европейската заповед за задържане и процеду-
рите по предаване на лица между държавите
членки. Това обстоятелство гарантира един
справедлив процес, в която и да е държава член-
ка, включително и в Република България, след
нейното приемане в Европейския съюз. В този
смисъл такава държава членка не попада в кате-
горията “друга държава” по смисъла на чл. 25,
ал. 4 от Конституцията. Българският гражданин
е гражданин и на Европейския съюз. Наказател-
ното законодателство и съдопроизводствена
система на държавите членки, към които ще бъде
присъединена и България, се изграждат на ед-
накви принципи, обстоятелство, произтичащо и
от паралелното европейско гражданство.