Държавен вестник, бр. 76, 2005 г., стр. 22

С Т Р .  22
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  76
2. Когато привилегията за вземанията на
работниците е ограничена по този начин, раз-
мерът трябва при необходимост да бъде осъв-
ременяван с цел да се поддържа неговата реал-
на стойност.
Ред на привилегията
Член 8
1. Националното законодателство следва да
постави вземанията на работниците в по-пред-
на позиция спрямо другите привилегировани
вземания и по-специално спрямо вземанията
на държавата и тези на системата на социално
осигуряване.
2. Когато вземанията на работниците са за-
щитени от гарантираща институция съгласно
част III на тази конвенция, тези вземания могат
да бъдат поставени след привилегиите при взе-
мания на държавата и системата на социално
осигуряване.
Част III. ЗАЩИТА НА ВЗЕМАНИЯТА НА
РАБОТНИЦИТЕ ОТ ГАРАНТИРАЩА ИН-
СТИТУЦИЯ
Общи принципи
Член 9
Плащането на вземанията на работниците,
дължими от работодателя, следва да бъде обез-
печено от гарантираща институция, когато то
не може да бъде извършено от работодателя
поради неговата несъстоятелност.
Член 10
При прилагането на тази конвенция всяка
държава членка може след консултации с пред-
ставителните организации на работодателите
и работниците да предприеме подходящи мер-
ки с цел избягване на възможни злоупотреби.
Член 11
1. Организацията, управлението, функцио-
нирането и финансирането на гарантиращите
институции следва да се определят съгласно
член 2.
2. Предходната точка не пречи на държа-
вата членка съобразно своите особености и
потребности да разрешава на застраховател-
ни дружества осъществяването на защитата
по член 9, при условие че предоставят доста-
тъчни гаранции.
Вземания, защитени от гарантиращата
институция
Член 12
Вземанията на работниците, защитени съг-
ласно тази част от конвенцията, следва да об-
хващат най-малко вземанията от:
а) работни заплати за определен период не
по-кратък от 8 седмици, предшестващи обявя-
ването в несъстоятелност или прекратяването
на трудовото отношение;
б) вземанията за платени отпуски, полага-
щи се за определен период не по-кратък от
6 месеца, предшестващи обявяването в несъс-
тоятелност или прекратяването на трудовото
отношение;
в) вземанията, дължими за други отсъствия
от работа, за които се полага заплащане, за
определен период не по-кратък от 8 седмици,
предшестващи обявяването в несъстоятелност
или прекратяването на трудовото отношение;
г) обезщетения при напускане на работа,
които се дължат на работниците поради прек-
ратяване на трудовото отношение.
Член 13
1. Вземанията на работниците, защитени
съгласно тази част от конвенцията, могат да
бъдат ограничени до определен размер, който
не трябва да бъде по-малък от социалния мини-
мум.
2. Когато защитените вземания са ограниче-
ни по този начин, размерът им при необходи-
мост трябва да бъде осъвременяван с цел да се
поддържа неговата реална стойност.
Заключителни разпоредби
Член 14
Тази конвенция ревизира до степента, пред-
видена в член 3, точки 6 и 7 от нея, Конвенцията
относно закрилата на работната заплата от
1949 г., като последната остава открита за ра-
тификация от държавите членки.
 Член 15
Официалните ратификации на тази конвен-
ция ще бъдат съобщавани на Генералния ди-
ректор на Международното бюро по труда и
регистрирани от него.
Член 16
1. Тази конвенция ще обвързва само държа-
вите—членки на Международната организация
на труда, когато ратификацията на същата е
регистрирана от генералния директор.
2. Тя ще влезе в сила 12 месеца след като
ратификациите на две държави—членки на
Организацията, бъдат регистрирани от генерал-
ния директор.
3. Впоследствие конвенцията ще влиза в
сила за всяка държава—членка на Организа-
цията, 12 месеца след регистрирането на ра-
тификацията є.
Член 17
1. Всяка държава—членка на Организация-
та, която ратифицира конвенцията, може да я
денонсира след изтичането на срок 10 години
след датата на първоначалното є влизане в сила
чрез съобщение до Генералния директор на
Международното бюро по труда и регистрира-
но от него. Денонсирането ще влезе в сила една
година след регистрирането му.
2. Всяка държава—членка на Организация-
та, ратифицирала конвенцията, която в срок една
година след изтичането на периода от 10 годи-
ни по предходната точка не използва възмож-
ността, предвидена в този член, да я денонсира,