Държавен вестник, бр. 16, 2005 г., стр. 26

С Т Р .  26
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  16
пред Териториалната експертна лекарска ко-
мисия (ТЕЛК); срещу решенията на ТЕЛК в 14-
дневен срок от получаването им пред Нацио-
налната експертна лекарска комисия (НЕЛК);
срещу решенията на НЕЛК—пред Софийски
градски съд по реда на ЗАП. Осъществяването
на съдебен контрол върху актовете на НЕЛК,
от които произтичат значими трудовоправни,
финансови, социални и други последици за за-
интересованите лица, е гаранция за защита на
основни конституционни права на гражданите,
за обективност и безпристрастност при устано-
вяване на здравословното им състояние.
Би следвало експертните решения за уста-
новяване състоянието на “психологическа не-
съвместимост за работа в МВР” да бъдат под-
чинени на същия контрол за правилност и зако-
носъобразност от няколко независими експер-
та и от съд както при установяване на физичес-
кото здравословно състояние на дадена личност.
Съгласно чл. 2, ал. 1 ЗМВР върху дейност-
та на МВР се упражнява граждански контрол
от предвидените в Конституцията и в този
закон органи. В ал. 2 от същата норма граж-
данският контрол е визиран като основен
принцип за гарантиране върховенството на
гражданското общество над органите на ми-
нистерството за поддържане на конституци-
онния ред в страната.
Съдът счита, че заложеното в чл. 251, ал. 1,
т. 6 ППЗМВР установяване на психологичес-
ката несъвместимост за работа в МВР единст-
вено от Института по психология на МВР и
липсата на контрол върху тази дейност и върху
изготвяните експертни оценки е в противоре-
чие с нормата на чл. 2 ЗМВР и на разпоредби
от Закона за здравето. Установеното противо-
речие на обжалвана разпоредба с материал-
ноправни разпоредби на актове от по-висока
степен е основание за отмяна по чл. 12, т. 4
ЗВАС. Атакуваният текст е в несъответствие и
с целта на закона, което също е основание за
отмяна по чл. 12, т. 5 ЗВАС.
По изложените съображения следва да бъде
отменена нормата на чл. 251, ал. 1, т. 6 ППЗМВР
в частта “установена от Института по психоло-
гия на МВР”.
Водим от горното и на основание чл. 23 във
връзка с чл. 12, т. 4 и 5 ЗВАС Върховният адми-
нистративен съд, 5-членен състав,
Р Е Ш И :
Отменя като незаконосъобразна разпоред-
бата на чл. 251, ал. 1, т. 6 от Правилника за
прилагане на Закона за Министерството на вът-
решните работи в частта “установена от Инсти-
тута по психология на МВР”.
Решението не подлежи на обжалване и вли-
за в сила от датата на обнародването му в “Дър-
жавен вестник”.
Председател: Константин Пенчев
6989
РЕШЕНИЕ № 1225
от 8 февруари 2005 г.
по административно дело № 9644 от 2004 г.
Върховният административен съд в състав:
председател: Венета Марковска, и членове: Би-
серка Коцева, Дима Йорданова, Елена Златино-
ва, Татяна Хинова, при участието на секретар-
протоколиста Григоринка Любенова разгледа ад-
министративно дело № 9644 по описа на Върхов-
ния административен съд—петчленен състав, за
2004 г., докладвано от съдията Елена Златинова.
Производството по делото е по реда на чл. 23
във връзка с чл. 5, т. 1 ЗВАС.
Образувано е по жалба на Росен Владими-
ров—областен управител на област с админис-
тративен център София (наричана още област
София), подадена срещу Правилника за орга-
низацията и дейността на регионалните съвети
за развитие (изписван по-нататък за краткост
ПОДРСР или правилника), издаден от минис-
търа на регионалното развитие и благоустрой-
ството (ДВ, бр. 79 от 2004 г.).
С жалбата се иска отмяна изцяло на атаку-
вания подзаконов нормативен акт като проти-
воречащ на нормативни актове от по-висш ранг.
Конкретно се поддържа противоречие на чл. 14
ПОДРСР с чл. 6, ал. 3, т. 6, чл. 6, ал. 4 и чл. 23 от
Закона за регионалното развитие (ЗРР) и на
целите на този закон, както и на ПМС № 109 от
2004 г. за определяне на центровете на райони-
те за планиране (ДВ, бр. 49 от 2004 г.).
Пред петчленния състав жалбоподателят се
представлява от юрисконсулт Ангелов, надлеж-
но упълномощен, който поддържа жалбата. В
съдебно заседание устно, както и в представена-
та писмена защита изрично конкретизира, че
иска отмяна само на чл. 9, 14 и § 2 ПОДРСР като
противоречащи на материалноправни разпоред-
би, несъответстващи на целта на ЗРР и издадени
при липса на материална компетентност за ми-
нистъра на регионалното развитие и благо-
устройството. Оплакванията акцентират върху
текстовете в тези разпоредби, с които Софийска
област се определя като седалище на Регионал-
ния съвет за развитие (РСР) и на Дирекцията за
техническо съдействие, координация и управле-
ние на регионални програми и планове
(ДТСКУРПП) за Югозападния район за плани-
ране и осигуряваща средства за дейността на тези
структури. Твърди, че с Постановление № 109 от
28.V.2004 г. Министерският съвет е определил
София като център на Югозападен район за
планиране, като понятието “София” не е употре-
бено в географски смисъл, а в смисъл на адми-
нистративен център на териториалната единица
област София. Поради това счита, че министъ-
рът на регионалното развитие и благоустройст-
вото, като е предвидил ДТСКУРПП да бъде
създадена в областната администрация на Со-
фийска област (чл. 14), както и осигуряването
на средствата за дейността на РСР за Югозапа-
ден район за планиране в бюджета на Софийска