Държавен вестник, бр. 99, 2023 г., стр. 4

СТР.  4	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  99
Решение № 5 от 22.06.2023 г. на Конституци-
онния съд Сметната палата има председател 
в лицето на Цветан Лилов Цветков.
По силата на чл. 151, ал. 2 от Конститу-
цията Решението на Народното събрание от 
7.07.2023 г. би могло да породи правни последи-
ци от 11.07.2023 г., когато влиза в сила Решение 
№ 5 от 22.06.2023 г. на Конституционния съд, 
защото към 7.07.2023 г. все още е в сила Реше-
нието на Народното събрание от 20.01.2023 г. В 
конкретния случай посоченият акт на парла-
мента не е в състояние да предизвика правен 
ефект, защото от отменителното действие на 
конституционното решение следва, че Цветан 
Цветков не е валидно освобождаван от длъж-
ността председател и затова няма основание 
на негово място да се определя лице, което да 
изпълнява същата длъжност. Сметната палата е 
била длъжна да изпълни решението на Консти-
туционния съд, а Народното събрание – да се 
съобрази с него, като пристъпи към процедура 
по освобождаване на председателя и посочи 
валидно правно основание за прекратяване на 
неговия мандат съгласно чл. 19 ЗСмП или като 
избере нов председател съгласно чл. 17 ЗСмП. 
Въпреки наличието на председател, който 
е отстранен в нарушение на предвидените в 
Закона за Сметната палата условия, с атаку-
ваното решение е определен негов заместник, 
който да изпълнява правомощията на предсе-
дател. Това действие противоречи на Решение 
№ 5 от 22.06.2023 г. на Конституционния съд, 
което е категорично: „Всеки акт, с който се 
преустановяват пълномощията извън зако-
ноустановените основания, е равнозначен на 
произвол при осъществяване на власт“. Още 
в Решение № 24 от 1995 г. по к.д. № 30/1995 г. 
Конституционният съд заявява, че несъобра-
зяването с негово решение е нарушение на 
самата Конституция. На това основание той 
е обявил за противоконституционна разпо-
редба от решение на Народното събрание, 
спрямо която вече е проявен отменителният 
ефект. В същото решение съдът отбелязва, 
че незачитането на неговите решения засяга 
един от основните принципи, залегнал в чл. 4, 
ал. 1 от Конституцията, който прокламира, че 
Република България е правова държава и се 
управлява според Конституцията и законите 
на страната. Този въпрос Конституционният 
съд коментира и в мотивите на Решение № 1 
от 2013 г. по к.д. № 5/2012 г.: „Решенията на 
Конституционния съд са задължителни и като 
неразделна част от правовия ред осигуряват 
върховенството на Конституцията.“ В този 
смисъл е и Решение № 14 от 2010 г. по к.д. 
№ 17/2010 г. на Конституционния съд. С про-
изнасянето си по същество на отправеното 
искане по конкретния случай съдът защитава 
конституционния ред и върховенството на 
Конституцията.
Съгласно чл. 5 от Конституцията тя е вър-
ховен закон и другите закони не могат да є 
противоречат. Конституцията стои най-високо 
в йерархията на правните актове, никой правен 
акт не може да є противоречи, на никого не е 
позволено да я нарушава – „конституционната 
уредба е изградена върху принципа за нетър-
пимост на действието на противоконституци-
онните закони“ (Решение № 22 от 1995 г. по 
к.д. № 25/1995 г.), а още по-малко на актове на 
прилагане, които є противоречат. Този принцип 
се осигурява от конституционен механизъм, 
чрез който се определя дали юридически актове 
или части от тях противоречат на Основния 
закон. Именно в това отношение принципът 
на върховенството на Конституцията корес-
пондира с принципа на правовата държава: 
„принципът на правовата държава е универ-
сален конституционен принцип. На него се 
основава цялата правна система на Република 
България и нарушаването на върховенството 
на Конституцията означава нарушаване на 
този основополагащ конституционен принцип.“ 
(Решение № 3 от 2020 г. по к.д. № 5/2019 г.).
В Решение № 5 от 22.06.2023 г. Конституци-
онният съд постановява, че Народното събрание 
е ограничено от конституционните принципи и 
ценности и от предвидените в закон основания 
при вземането на „решения за прекратяване на 
пълномощията на председателя на Сметната 
палата“. В същото решение той установява, 
че Народното събрание не се е съобразило с 
конституционните и законовите изисквания и 
постановява: „Нито един от изтъкнатите мотиви 
не представлява валидно правно основание за 
освобождаване от длъжност на председателя 
на Сметната палата, което е нарушение на 
принципа на правовата държава. Обстоятел-
ството, че мандатът на председателя е изтекъл, 
предполага провеждане на публична процедура 
по избиране на нов председател (чл. 17, ал. 4 
ЗСмП) като гаранция за конституционно 
предвидената самостоятелност на Сметната 
палата спрямо политическото мнозинство в 
Народното събрание. В случая такава публична 
процедура, която зависи изцяло от Народното 
събрание, не е проведена. Изложените в хода 
на дебатите в пленарната зала съображения 
за приемане на атакуваното решение не сочат 
на фактическия състав на нито едно от пред-
видените в чл. 19, ал. 1 ЗСмП основания за 
прекратяване пълномощията на действащия 
председател на Сметната палата. Оспореното 
решение на Народното събрание се позовава 
и на разпоредбата на чл. 19, ал. 2 ЗСмП, която 
не съдържа основание за освобождаване от 
длъжност на председателя на Сметната палата, а 
урежда последиците от неговото освобождаване 
по начин, който да обезпечи непрекъснатостта 
на функциониране на органа. На основание 
на този законов текст Народното събрание 
е възложило упражняването на длъжността 
на председателя на заместник-председател, 
чийто мандат също е изтекъл.“ С тези мотиви 
Конституционният съд е приел, че Решението 
на Народното събрание за освобождаване на 
председателя на Сметната палата от 20.01.2023 г. 
(ДВ, бр. 8 от 2023 г.) като несъответстващо на 
чл. 4, ал. 1 от Конституцията.
Народното събрание приема акт за уреждане 
на последиците от Решение № 5 от 22.06.2023 г. 
на Конституционния съд на 7.07.2023 г. Към 
този момент решението на Конституционния