Държавен вестник, бр. 50, 2024 г., стр. 103

БРОЙ  50	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  103  
ВЪРХОВЕН 
АДМИНИСТРАТИВЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 1110
от 31 януари 2024 г.
по административно дело № 2391 от 2023 г.
Върховният административен съд на Репуб­
лика България – осмо отделение, в съдебно 
заседание на шестнадесети октомври две 
хиляди двадесет и трета година в състав: 
председател: Димитър Първанов, членове: 
Василка Шаламанова, Мария Тодорова, при 
секретар Йоана Йорданова и с участието на 
прокурора Виржиния Димитрова изслуша 
докладваното от съдията Василка Шаламанова 
по адм. д. № 2391/2023 г.
Производството е по реда на чл. 185 и 
следващите от Административнопроцесуалния 
кодекс (АПК).
Образувано е по жалба на П. В., [ЕГН], с 
адрес: гр. София, [улица], [адрес], подадена 
чрез пълномощника адв. Ю. Дацев, против 
чл. 3, ал. 1, чл. 5, т. 7 относно думите „или 
разпореждат прилагането на други здравни 
мерки“ и т. 10 – относно думите „на болни 
и на лица, за които има съмнение, че са 
болни“ и чл. 32 от Наредбата за условията 
и реда за провеждане на граничен здравен 
контрол на Република България (Наредбата), 
приета с Постановление № 274 от 9.10.2006 г. 
на Министерския съвет, обн., ДВ, бр. 85 от 
20 октомври 2006 г.; изм., бр. 37 от 8 април 
2008 г., бр. 5 от 14 януари 2011 г., бр. 63 от 
12 август 2016 г.
В жалбата се излагат доводи за нищожност 
на оспорваните разпоредби поради издаването 
им от материално некомпетентен орган, тъй 
като ограниченията, които Наредбата пред­
вижда, биха могли да бъдат уредени единствено 
с нормативен акт от ранга на закон, но не и от 
подзаконов нормативен акт съобразно чл. 35, 
ал. 1 и 2 и чл. 52, ал. 4 от КРБ. В жалбата 
се твърди, че при издаване на Наредбата са 
допуснати съществени нарушения на адми­
нистративнопроизводствените правила. В 
условията на евентуалност жалбоподателката 
аргументира тяхната незаконосъобразност. 
Основните аргументи в тази насока са за 
противоречие на оспорваните разпоредби с 
чл. 57 – 63 от Закона за здравето. В жалбата 
се съдържат аргументи и в смисъл, че На­
редбата за граничен контрол е съобразена с 
международните здравни правила на СЗО, 
който акт е следвало да бъде приет с рати­
фикация на закон от Народното събрание, а 
не да бъде съобразен с изискванията на ЗМД 
относно задълженията на Министерския съ­
вет. Искането е за прогласяване нищожността 
на оспорваните текстове, а в условията на 
алтернативност – отмяната им като незако­
носъобразни. Претендира се присъждане на 
разноски.
Като жалбоподател е конституиран и П. З., 
който е подал жалба чрез пълномощника си 
адв. Бойчев. По същество жалбата на лицето 
поддържа съображенията, изложени от В., като 
в молбата за присъединяване се развиват и 
доводи за нарушение на правилата на чл. 2а 
и 28 от ЗНА. Претендира се присъждане на 
разноски.
Ответникът – Министерският съвет на Ре­
публика България чрез пълномощника юрк. 
Ангелов, оспорва основателността на жалбата 
и моли за отхвърлянето є. Претендира при­
съждане на юрисконсултско възнаграждение.
С определение по хода на делото от 
8.09.2023 г. е конституиран като страна, 
ответник по делото, министърът на здра­
веопазването, наред с административния 
орган – Министерския съвет на Република 
България. По изложени в депозирани по делото 
писмени бележки и в съдебно заседание чрез 
процесуалния си представител юрк. Цветкова 
също изразява становище за неосновател­
ност на жалбата и моли за отхвърлянето є. 
Претендира присъждане на юрисконсултско 
възнаграждение.
Представителят на Върховната админис­
тративна прокуратура дава мотивирано зак­
лючение за допустимост и основателност на 
жалбата на П. В. и за неоснователност на 
възражението на присъединилата се страна 
П. З. за опорочаване на процедурата по из­
даване на оспорената Наредба, тъй като към 
датата на издаването на Наредбата (9.10.2006 г.) 
в глава трета „Изготвяне на законопроекти“ 
на ЗНА не е имало изисквания за публику­
ване на проект на наредба и за обществени 
консултации.
Върховният административен съд, състав 
на осмо отделение, след като се запозна със 
събраните по делото доказателства, прецени 
доводите и възраженията на страните, намира 
следното:
Съгласно чл. 192а от АПК компетентност­
та на органа за издаване на подзаконовия 
нормативен акт се преценява към момента 
на издаването му. Съответствието на подза­
коновия нормативен акт с материалния закон 
се преценява към момента на постановяване 
на съдебното решение.
Съгласно чл. 5, ал. 5 от Конституцията 
на Република България всички нормативни 
актове се публикуват, което като принцип 
определя обнародването в ДВ като задъл­
жителен елемент от фактическия състав по 
издаването на нормативен акт, включващ 
процедура по изготвяне на проект, оповестя­
ване, съгласуване, внасяне на предложение за 
приемане, вземане на решение за приемане, 
удостоверяване на съдържанието, обнародване 
и влизане в сила. Преценката относно спазва­
нето на процедурата по Закона за норматив­
ните актове (ЗНА) следва да е съобразена с