Държавен вестник, бр. 21, 2004 г., стр. 6

С Т Р .  6
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  21
Член 7
1. Всеки моряк, ползващ предвидения в кон-
венцията годишен отпуск, за цялата продължи-
телност на този отпуск получава най-малко
обичайното си трудово възнаграждение (в т. ч.
паричния еквивалент на всяка част от това въз-
награждение, която се плаща в натура), изчис-
лено по начин, определен от компетентните
власти или посредством съответните механиз-
ми във всяка отделна страна.
2. Дължимите в съответствие с ал. 1 от този
член суми се изплащат на съответния моряк
авансово преди започването на неговия отпуск,
освен ако не е предвидено друго в национално-
то законодателство или в споразумение, прило-
жимо за моряка и работодателя.
3. Моряк, който напуска работа или е осво-
боден от работа от работодателя, преди да е
взел полагащия му се годишен отпуск, полу-
чава във връзка с полагащия му се отпуск тру-
довото възнаграждение, предвидено в ал. 1 от
този член.
Член 8
1. Разделянето на годишния платен отпуск
на части или събирането на годишния платен
отпуск с последващ такъв се разрешава от ком-
петентните власти или посредством съответ-
ните механизми във всяка отделна страна.
2. В съответствие с ал. 1 от този член и освен
ако не е предвидено друго в споразумение, об-
вързващо заинтересованите работодател и мо-
ряк, годишният платен отпуск, предвиден в
конвенцията, следва да се състои от непрекъс-
нат период от време.
Член 9
По изключение може да се предвиди от ком-
петентните власти или посредством съответ-
ните механизми във всяка отделна страна дъл-
жимият по силата на тази конвенция годишен
отпуск да бъде заместен от парично обезщете-
ние, равняващо се поне на предвиденото в чл. 7
трудово възнаграждение.
Член 10
1. Работодателят след консултация със за-
интересования моряк или негов представител
и доколкото е възможно с негово съгласие оп-
ределя времето, през което да се ползва отпус-
кът, ако същият не е фиксиран с наредба, ко-
лективно споразумение, арбитражно решение
или по друг начин в съответствие с национал-
ната практика.
2. Никой моряк не може да бъде задължаван
да ползва полагаемия му се годишен отпуск без
съгласието му на място, различно от това, къ-
дето е бил ангажиран или нает, което се намира
по-близо до неговия дом, освен по силата на
колективно споразумение или на национални
закони или подзаконови нормативни актове.
3. Ако от моряка се изисква да ползва своя
годишен отпуск на място, различно от предви-
деното в ал. 2 на този член, той има право да
ползва безплатен транспорт до мястото, къде-
то е бил ангажиран или нает, което се намира
по-близо до неговия дом, като му се изплащат
дневни и други разноски, непосредствено необ-
ходими за неговото пътуване дотам, които са за
сметка на работодателя; времето за пътуване
не се приспада от полагаемия се на моряка го-
дишен отпуск.
Член 11
Всяко едно споразумение за отказване от
правото на предвидения в чл. 3, ал. 3 минима-
лен годишен платен отпуск или—освен в съот-
ветствие с предвиденото, по изключение, в чл. 9
от тази конвенция—за въздържане от подобен
отпуск се счита за нищожно.
Член 12
Морякът, ползващ своя годишен отпуск, се
призовава обратно на работа само в изключител-
но спешни случаи с необходимото предизвестие.
Член 13
Необходимо е да се предприемат ефективни
мерки, съответстващи на начина, по който се
прилагат разпоредбите в тази конвенция, га-
рантиращи правилното прилагане и изпълне-
ние на правила или разпоредби, свързани с го-
дишния платен отпуск, посредством подходя-
щи инспекции или по друг начин.
Член 14
Тази конвенция ревизира Конвенцията от-
носно платения отпуск на моряците (ревизира-
на), 1949 г.
Член 15
Официалните ратификации на конвенцията
се съобщават на генералния директор на Меж-
дународното бюро по труда за регистриране.
Член 16
1. Тази конвенция е обвързваща само за дър-
жавите—членки на Международната организа-
ция на труда, чиито ратификации са вписани от
генералния директор.
2. Тя ще влезе в сила дванадесет месеца
след датата, на която ратификациите на две
държави членки са регистрирани от генерал-
ния директор.
3. Впоследствие тази конвенция ще влезе в
сила за всяка държава членка дванадесет месе-
ца след датата, на която е регистрирана рати-
фикацията на тази държава.
Член 17
1. Всяка държава членка, ратифицирала тази
конвенция, може да я денонсира след изтичане-
то на период от десет години от датата на пър-
воначалното є влизане в сила с акт, изпратен до
генералния директор на Международното бюро
по труда за регистриране. Такова денонсиране
не влиза в сила преди изтичането на една годи-
на след датата на регистрирането.
2. Всяка държава членка, ратифицирала тази
конвенция, която в рамките на една година след
изтичането на десетгодишния период, посочен