Държавен вестник, бр. 66, 2024 г., стр. 70

СТР.  70	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  66
се запазят досегашните редакции на консти­
туционния текст.“ В доклада на Комисията по 
конституционни въпроси за второ гласуване 
(вх. № 49-353-37-6 от 18.12.2023 г.) се приема, 
че направено от народен представител пред­
ложение за редакция на правомощието на 
министъра по т. 4 е подкрепено от комисия­
та. Мотиви за направеното изменение не са 
изложени. Въведените с § 17 разпоредби на 
чл. 130б, ал. 2, т. 10 и на ал. 3, т. 10 показват 
идентичност на правомощията на Висшия 
съдебен съвет, на Висшия прокурорски съвет 
и на министъра на правосъдието – и трите 
субекта „участват в управлението на съдеб­
ното обучение“, за разлика от предходните 
редакции на тези правомощия, съгласно които 
Висшият съдебен съвет, действащ чрез пле­
нум, „организира квалификацията на съдиите, 
прокурорите и следователите“, а министърът 
на правосъдието „участва в организирането 
на квалификацията на съдиите, прокурорите 
и следователите“. 
Изменените разпоредби на чл. 130в, т. 1 и 
4 сами по себе си не противоречат на осно­
вополагащи конституционни принципи.
Поради изложеното Конституционният съд 
намира, че промените в чл. 130в, т. 1 и 4, както 
са въведени с § 18 ЗИД на Конституцията, 
сами по себе си не са противоконституционни.
7. Инспекторат – промени в чл. 132а, ал. 4, 
както са въведени с § 19 ЗИД на Конститу­
цията
Промяната в чл. 132а, ал. 4, изр. първо 
от Конституцията e въведена с § 19 ЗИД на 
Конституцията и предвижда, че главният 
инспектор и инспекторите могат да бъдат 
преизбирани на същата длъжност само за 
още един мандат.
Четвъртата поправка на Конституцията, 
приета от Народното събрание (ДВ, бр. 12 
от 6.02.2007 г.), предвижда, че към Висшия 
съдебен съвет се създава Инспекторат, който 
се състои от главен инспектор и инспектори 
(чл. 132а, ал. 1). Създаването на такъв орган се 
основава на разбирането на конституционния 
законодател, че независимостта на съдебната 
власт не изключва отговорност и прозрачност.
Правната уредба на организацията на 
работата на Инспектората е изградена на 
основни начала, присъщи на органите на 
публична власт, сред които е мандатност­
та. В практиката на Конституционния съд 
(Тълкувателно Решение № 13 от 2010 г. по 
к.д. № 12/2010 г.) мандатността е определена 
като основен принцип на конституирането и 
функционирането на органи на публичната 
власт, което е съобразено с разделението на 
властите и правовата държава, а мандатът е 
дефиниран като установен период от време, в 
който орган на публичната власт осъществява 
правомощия, предвидени в Конституцията или 
в закон. Мандатът при условията на правовата 
държава оптимизира държавното управление, 
прави го предвидимо, като същевременно га­
рантира стабилност и независимост на органа 
за определен период от време. 
Инспекторатът е замислен на конститу­
ционно ниво като постоянно действащ орган, 
поради което няма мандат. Предвиденият в 
Конституцията мандат е за неговия състав 
(чл. 132а, ал. 2 – 3 от Конституцията): ман­
дат имат главният инспектор (пет години) и 
инспекторите (четири години).
Преди влизане в сила на въведеното с § 19 
ЗИД на Конституцията изменение броят на 
мандатите на членовете на Инспектората 
беше ограничен до два, като Конституцията 
съдържаше изрична забрана за преизбиране за 
два последователни мандата. В съдържателно 
отношение оспореното изменение не внася 
промяна в броя на мандатите на главния ин­
спектор и на инспекторите, като единствено 
предвижда, че е без значение дали вторият 
мандат следва непосредствено след първия. 
Инспекторатът е въведен в Основния закон 
от обикновено Народно събрание. Той не е 
създаден от Великото Народно събрание като 
основен конституционен орган, поради което 
изискванията на Тълкувателно решение № 3 
от 2003 по к.д. № 22/2002 г. са неотносими 
към него. Промени в конституционния статус 
на главния инспектор и на инспекторите е до­
пустимо да се внасят от Народното събрание, 
което действа като производна учредителна 
власт и може да променя броя на мандатите 
им и тяхната последователност. Оспорено­
то изменение не внася промяна в броя на 
мандатите на членовете на Инспектората, а 
единствено в правилото за тяхната поредност, 
като премахва забраната за преизбиране за 
два последователни мандата. 
Разпоредбата на чл. 132а, ал. 4, изр. второ 
от Конституцията е въведена с § 19 ЗИД на 
Конституцията и съдържа забрана за главния 
инспектор и инспекторите след изтичане на 
мандатите им да заемат длъжностите съдия, 
прокурор или следовател в продължение на 
две години, като им се дава право да се пен­
сионират по ред, определен в закон.
В своята практика Конституционният съд 
приема, че Конституцията чрез чл. 132а, ал. 10 
предоставя на законодателя правомощието 
да уреди условията и реда за избирането и 
освобождаването на главния инспектор и на 
инспекторите. Обществените отношения, свър­
зани с правния статус на главния инспектор 
и на инспекторите с изтекъл или прекратен 
на основание подадена оставка мандат, нямат 
разгърната конституционна уредба. По сила­
та на изричното конституционно възлагане 
регламентирането на техния статус е от из­
ключителната компетентност на обикновено 
Народно събрание (Решение № 10 от 2011 г. по 
к.д. № 6/2011 г. и Решение № 6 от 2021 г. по