Държавен вестник, бр. 101, 2013 г., стр. 26

СТР.  26	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  101
	
(ii)	 в Швейцария, ръководителят на 
Федералния департамент по фи-
нансите или негов упълномощен 
представител; 
з) терминът „пенсионна схема“ означава 
всеки план, схема, фонд, фондация, тръст или 
друга форма на споразумение, установени в 
едната договаряща държава, която е:
	
(i)	 регламентирана от законите на тази 
държава; и 
	
(ii)	 използвана главно за администрира-
не или предоставяне на пенсии или 
обезщетения при пенсиониране или 
за реализиране на доход в полза на 
една или повече такива схеми;
и) терминът „национално лице“ означава:
	
(i)	 всяко физическо лице, притежаващо 
гражданство на едната договаряща 
държава;
	
(ii)	 всяко юридическо лице, гражданско 
дружество или асоциация, чийто 
статут се основава на действащите 
закони в едната договаряща държава.
2. При прилагането на Спогодбата във всеки 
момент от едната договаряща държава всеки 
термин, който не е определен в нея, ще има 
значението, което му придава към момента 
на прилагането законодателството на тази 
държава по отношение на данъците, обхва-
нати от Спогодбата, освен ако контекстът не 
изисква друго. Всяко значение, определено в 
приложимото данъчно законодателство на тази 
държава, ще има предимство по отношение 
на значението, определено в други закони на 
тази държава.
Член 4
Местно лице
1. За целите на тази Спогодба терминът 
„местно лице на едната договаряща дър-
жава“ означава всяко лице, което съгласно 
законодателството на тази държава подлежи 
на данъчно облагане в нея поради своето 
местожителство, местопребиваване, място 
на управление или всеки друг критерий от 
подобно естество, като също включва тази 
държава, нейно политическо подразделение 
или орган на местна власт. Този термин обаче 
не включва лице, което подлежи на данъчно 
облагане в тази държава само по отношение 
на доходи от източници в тази държава или 
имущество, разположено в нея.
2. Когато въз основа на разпоредбите на 
ал. 1 едно физическо лице е местно лице на 
двете договарящи държави, тогава неговото 
положение се определя, както следва:
а) то се счита за местно лице само на 
държавата, в която разполага с постоянно 
жилище; ако то разполага с постоянно жи-
лище в двете държави, то се счита за местно 
лице само на държавата, с която има по-тесни 
лични и икономически връзки (център на 
жизнени интереси);
б) ако държавата, в която е центърът на 
жизнените му интереси, не може да бъде 
определена или ако то не разполага с посто-
янно жилище в нито една от двете държави, 
то се счита местно лице само на държавата, 
в която обичайно пребивава;
в) ако то обичайно пребивава в двете 
държави или в нито една от тях, то се счита 
за местно лице само на държавата, на която 
е гражданин;
г) ако то е гражданин и на двете държа-
ви или на нито една от тях, компетентните 
органи на договарящите държави ще решат 
въпроса чрез взаимно споразумение.
3. Когато в съответствие с разпоредбите 
на ал. 1 лице, което не е физическо лице, е 
местно лице на двете договарящи държави, 
компетентните органи на договарящите дър-
жави ще определят чрез взаимно споразумение 
договарящата държава, на която това лице се 
счита за местно лице за целите на Спогодбата. 
Член 5
Място на стопанска дейност
1. За целите на тази Спогодба терминът 
„място на стопанска дейност“ означава оп-
ределено място на дейност, чрез което се 
извършва цялостно или частично стопанската 
дейност на едно предприятие. 
2. Терминът „място на стопанска дейност“ 
включва по-специално:
а) място на управление;
б) клон;
в) офис;
г) фабрика;
д) работилница; и 
е) мина, нефтен или газов кладенец, ка-
риера или всяко друго място за добиване на 
природни богатства.
3. Строителна площадка, строителен или 
монтажен обект представляват място на сто-
панска дейност само ако продължават повече 
от дванадесет месеца. 
4. Независимо от предходните разпоредби 
на този член се счита, че терминът „място 
на стопанска дейност“ не включва:
а) използването на съоръжения единствено 
с цел складиране, излагане или доставка на 
стоки, принадлежащи на предприятието;
б) поддържането на запаси от стоки, при-
надлежащи на предприятието единствено с 
цел складиране, излагане или доставка;
в) поддържането на запаси от стоки, при-
надлежащи на предприятието, единствено с 
цел преработката им от друго предприятие;
г) поддържане на определено място на 
дейност единствено за покупка на стоки или 
за събиране на информация за предприятието;
д) поддържане на определено място на 
дейност само за извършване на всяка друга 
дейност, която има подготвителен или спо-
магателен характер за предприятието;