Държавен вестник, бр. 52, 2005 г., стр. 25

Б Р О Й  52
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  25
Поради ранно настъпвание на възобновител-
на зрелост източниците се отделят след 15-ата—
20-ата година.
Клек (Pinus mugho Turra). Източниците се от-
делят до 2100 м н.в., като се предпочитат интрог-
ресивни хибриди между белия бор и клека, които
имат дървовиден хабитус.
Смърч (Picea abies (L.) Karst.). Източниците се
подбират в диапазона от 900—1000 до 1900 м н.в.
Селекционно значение имат следните форми:
(а) Гребеновидна—доминира в зоната от 900 до
1300 м н.в., върху дълбоки и свежи почви;
(б) Четковидна—при оптимум на разпростра-
нение от 1200 до 1800 м н.в. на южни изложения,
върху по-плитки почви;
(в) Компактна и еловидна—разпространени
основно над 1700—1800 м, към горната граница на
гората.
Възрастта на културите, които се отделят за
източници, е между 40—50 години, когато фено-
типната диференциация е добре изразена и е нас-
тъпила генеративната зрелост.
Обикновена ела (Abies alba Mill.). Източници-
те за семепроизводство се отделят за трите основ-
ни екотипа по надморска височина:
(а) Нископланински—от 450—500 до 1000—
1100 м;
(б) Среднопланински—от 1000—1100 до 1500—
1600 м;
(в) Високопланински—над 1600 м.
Изолираната популация на елата в планината
Славянка и Западните Родопи има белезите на от-
делен интрогресивен хибрид.
 Еловите дървета в определените насаждения
трябва да са с пълнодървесни стъбла, гладка и
смърчовидно напукана кора, тънки клони, без
мразобойни, напливи по стъблото и водни лето-
расти.
Зелена дуглазка (Pseudotsuga menziesii Franco.).
Предпочитат се натурализирани култури с качес-
твен дървостой на възраст над 50—60 години.
Европейска лиственица (Larix Desidua Mill.).
Интрудоцент за нашата страна. Създадените досе-
га култури са с незадоволителен растеж. При се-
лекция да се избягват индивиди със саблевидна
форма на стъблото и деформирани корони.
Широколистни видове
Зимен дъб (Горун)—(Q. petraea Liebl.). Източ-
ници се отделят за трите екотипа:
а. равнинен, нископланински—до 600—700 м
н.в. с находища в Странджа и Изт. Ст.планина; в
таксономично отношение принадлежи към източ-
ния горун (Q. polycarpa Schur.);
б. среднопланински—от 600—700 до 1100—
1200 м н.в., който в таксономично отношение спа-
да към обикновения горун Q. daleschampii;
в. планински—до 1600—1800 м н.в., който в
таксономично отношение също се отнася към Q.
daleschampii.
 Основното изискване е насажденията и мик-
ропопулациите да бъдат с пълнота над 0,7 и преоб-
ладаване на едролистната и типичната горунолис-
тна форма. В състава на дървостоя трябва да доми-
нира едностъблената, правостъблена форма, без
водни леторасли и мразобойни. Произходът на
насажденията да е семенен, а при липса на такива
може да се заделят и издънкови с нормална пълно-
та и правостъблен дървостой.
 Възрастовата граница за отбор на семепроиз-
водствени насаждения при този вид е 50 години
при семенните и 40 години при издънковите гори.
 Особено внимание заслужават горуново-буко-
ви, горуново-благунови и горуново-благуново-це-
рови формации.
 Летен дъб (Q. robur L.). С предимство източ-
ниците се отделят от два екотипа, при които са
отделени две местни популации:
—суходолинен екотип (Q. pedunculiflora C.
Koch.)—среща се върху сухи до влажни, богати
почви; местните популации към него са: добру-
джански, лудогорски, мизийски и предпланински;
—влажнонизинен екотип (Q. longipes Stev.)—
расте върху богати и влажни почви, с високо ниво
на подпочвените води и на заливни месторасте-
ния; местните популации към него са: вардим-
ски, камчийски, тунджански, кричимски и ка-
занлъшки.
Установени са две фенологични форми:
а. раноразлистваща (f. precox)—кривостъблена;
б. късноразлистваща (f. tardiflora)—правостъб-
лена.
В насажденията трябва да доминира f. tardiflora.
 За източници се отделят и запазени единич-
ни по-малки и по-големи групи дървета и насаж-
дения.
Благун (Q. frainetto Ten.). Установени са два
едафотипа:
—мезофитен—насажденията са смесени дъбо-
ви и горуново-букови, на свежи и богати месторас-
тения;
—ксерофитен—формира чисти и смесени на-
саждения с цера и други видове, на дълбоки и сухи
почви.
В насажденията, определени за базови източ-
ници с пълнота над 0,7, трябва да преобладават
индивидите с едностъблена, правостъблена и пъл-
нодървесна форма, без водни леторасти и мразо-
бойни.
Цер (Q. cerris L.). Насажденията, определени
за източници на горски репродуктивни материа-
ли, трябва да бъдат от I—III бонитет, като се отчи-
та типът на месторастене (свежи, сухи, върху си-
ликатни и карбонатни почви).
Червен дъб (Q. rubra L.). Източниците се опре-
делят от култури с висока продуктивност, с пра-
востъблен и пълнодървесен дървостой от едно-
стъблени дървета, без водни леторасти и призна-
ци на съхнене.
Бук (F. silvatica L.). Източниците се подбират
от установените три екотипа:
—припланински, хълмисто-равнинен—от 150—
200 до 500—600 м н.в.; расте в условия на дълъг
вегетационен период;
—предпланински—от 800—900 до 1300—1400 м
н.в., която е зоната на най-продуктивните и качес-
твени дървостои;
—високопланински—над 1300—1400 м н.в.;
расте в условията на къс вегетационен период, с
ниска продуктивност.