Държавен вестник, бр. 4, 2020 г., стр. 173

БРОЙ  4	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  173  
УКАЗАНИЯ
Въпросникът има за цел да се открият сложни и големи предприятия, извършващи икономическа дейност на територията на Република България и 
формиращи статистически единици от вид „Група предприятия” по смисъла на:
1) Регламент на Съвета (EEC) N° 696/93 за изследване и анализ на статистически единици от производствената система на Общността;
2) Регламент на Съвета (177/2008) за Статистическите бизнес регистри;
3) Европейско законодателство за малките и средни предприятия (Регламент № 96/280/EC);
4) Директива (2001/34/EO) относно допускането на ценни книжа до официална регистрация на фондова борса и относно информацията, която подлежи на 
публикуване;
5) Втора директива на Съвета (89/646/EEC) за координиране на законите, регламентите и административните постановления, отнасящи се до кредитните институции;
6) Закон за счетоводството на Р България.
Под статистическа единица от вид „Група предприятия” се разбира група от две и повече юридически лица (предприятия), свързани помежду си с правни (юридически) 
и/или финансови връзки, контролирани от т.н. „Глава на групата или предприятие-майка”. Предприятието-майка е местно или чуждестранно юридическо лице, което 
не е контролирано директно или индиректно от друго юридическо лице. Групата предприятия се състои от Предприятие-майка и филиали (дъщерни компании).
1.  Типове групи предприятия:
1.1. Многонационални - Група предприятия с поне две предприятия, намиращи се в различни страни:
- Част от ГП, намираща се на територията на Република България,  управлявана и контролирана от чуждестранно юридическо или физическо лице;
- Част от ГП, намираща се на територията на Република България,  управлявана и контролирана от местно юридическо или физическо лице;
- Част от ГП, намираща се извън територията на Република България, управлявана и контролирана от местно юридическо или физическо лице; 
1.2. Местна – Група предприятия, съставена от две и повече правни единици (юридически лица), които са местни (извършват икономическа дейност на 
територията на Р България), управлявана и контролирана от местно юридическо или физическо лице.
2. Идентификация на ГП
При верига от свързани предприятия за определяне на ултимативния български или чуждестранен собственик се прилага правилото за „Последното 
предприятие, осъществяващо контрол”. Съгласно него, при наличие на свързани предприятия, при които дадено/и предприятие/я в Република България 
е/са собственост на чуждестранно или българско предприятие от страна Х, което от своя страна е собственост на друго предприятие от страна Y, в този 
случай ултимативен собственик е последното предприятие от страна Y. То не е собственост на друго чуждестранно юридическо или физическо лице и 
осъществява непряк контрол върху предприятието, което извършва икономическа дейност на територията на Република България.
В този раздел се попълва и държавата, в която е резидент ултимативния (чуждестранен или български) собственик (юридическо или физическо лице) на 
предприятието, който контролира пряко или косвено повече от половината от акциите с право на глас или повече от половината от дяловете в капитала 
на предприятието (ГП).
3. Характеристики на ГП:
3.1. Основна дейност (до втори знак по КИД - 2008) - виж Раздел VI от Отчета за приходите и разходите
- Тук се посочва дейността, която формира най-голям дял на приходите от продажби/услуги/финансови операции/лихви и т.н в зависимост от вида на 
дейностите  на предприятията в групата.
3.2. Допълнителна дейност (до втори знак по КИД - 2008) - виж Раздел VI от Отчета за приходите и разходите
- Допълнителна е дейността, която е отделна от основната дейност и произвежда продукти или услуги в т.ч. и за трети лица. Резултатите от допълнителната 
дейност са винаги допълнителни продукти или услуги на тези, получени от основната дейност.  
3.3. Брой на предприятията, включени в ГП, независимо дали са български или чужди правни единици ( „Главата“ на ГП не се включва).
4. Идентификация на прекия собственик:
При верига от свързани предприятия за определяне на прекия местен или чуждестранен собственик се прилага правилото за най-голям или равен процент 
собственост на друго юридическо лице.
5. ЧЛЕНОВЕ НА ГП: 
Приложение 1 се попълва при отговор „1” или „2” на Въпрос 1 („Вашето предприятие част от ГП ли е?”) от справката за ГП. Понятието „контрол” отразява 
отношенията между „Правната единица - Предприятие-майка” и „Правната единица – член от групата”. Контролът между юридическите лица е сложно 
понятие от икономическа гледна точка. Оперативните правила за изграждане на връзки между правни единици в рамките на ГП трябва да се обосновават 
на наблюдавания критерий: „доказателство за контрол“. Поради което достатъчно е поне един от следните случаи да бъде наличен, с цел определяне 
връзката на пряк или непряк контрол между две юридически (правни) единици:
1) юридическо лице, пряко притежава повече от 50 % от право на глас на друго юридическо лице (пряк контрол);
2) юридическо лице непряко притежава повече от 50 % от право на глас на друго юридическо лице, чрез дъщерни предприятия (непряк контрол);
3) Наличие на специално законодателно постановление или наредба, което дава право на правителството да определя корпоративната политика или да 
назначава директорите на юридическото лице (правна единица);
4) юридическо лице, което изцяло консолидира отчетите на друго юридическо лице и няма друга правна единица, която да  консолидира същото 
юридическо лице (контрол по силата на пълна консолидация);
5) Административни източници, събиращи декларации в изпълнение на специфични законови, данъчни или други изисквания  за регулиране на пазара, 
в които е представена  информация,  дали дадено юридическо лице контролира едно или повече юридически лица, дори ако то притежава 50 и по-малко 
процента от правото си на глас (ефективен миноритарен контрол)  и  никое друго юридическо лице не притежава повече.
Забележка:
Възможно е, два случая (например 1 и 4) да се прилагат едновременно. Като се има предвид правилото, че една правна единица не може да се контролира 
от две други правни единици, де факто трябва да бъде избрана контролираща правна единица. Случай 4, може да се разглежда с по-малка тежест от случай 
1, защото може да има ситуации на консолидация с по-малко от 50% собственост и ситуации без консолидация с над 50% участие в собствеността.
Пример за определяне на „Контрол“ между единици:
Фирма X притежава 60% от A и B, а A и B притежават по 30% от собствеността на C, което означава че X непряко контролира C. Въпреки че притежава непряко 
(60% * 30%) + (60% * 30%) = 36% от акционерния капитал на C, X контролира фирмата C чрез своите две дъщерни дружества А и B, чрез комбиниране на 
правото си на глас в C, което е (30% + 30%) = 60%. От друга страна фирма Y притежава 40% от B и 100% от фирма D, а D притежава 40% от C. Или Y притежава 
(40% * 30%) + (100% * 40%) = 52%  от собствеността на C, но няма да има сила да я контролира, защото притежава само 40% от правото на глас в C. С други 
думи, правото на глас на фирма X e в резултат от връзките между X->A->C и X->B->C и се натрупва при определяне на действителния контрол (този контрол 
често се нарича  „кумулативен контрол“) – Фигура 1.
В Приложение 1 - в колона „Вид контрол“ се отбелязва с X съответния вид - пряк (директен) в колона 6, непряк (индиректен) в колона 7. В колона 8 се 
вписва процентът на собственост/контрол.