Държавен вестник, бр. 63, 2023 г., стр. 55

БРОЙ  63	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  55  
ция, или най-малкото друг екип с подобна 
компетентност.
10. Ембриоредукцията:
10.1. извършва се от лекар с квалификаци-
ята, определена от този стандарт;
10.2. извършва се при наличие на развива-
ща се многоплодна бременност с наличие на 
повече от два плодни сака в маточната кухина, 
като стремежът е да се приведат:
10.2.1. триплодните бременности – до 
двуплодни или едноплодни;
10.2.2. четири- и повече плодните бремен-
ности до двуплодни, като по принцип, както 
и след ембриоредукция, не се препоръчва 
износването и родоразрешаването на бремен-
ност с повече от два плода;
10.3. е високорискова инвазивна процеду-
ра, извършвана под непрекъснат ехографски 
контрол чрез трансвагинална или трансаб-
доминална пункция на маточната стена и 
маточната кухина и приложение на един от 
следните начини за фетицид:
10.3.1. аспирация на съдържимото на плод-
ния сак без прилагане на химични агенти (в 
срокове на бременността от началото на 6 до 
края на 7 г.с.);
10.3.2. кардиоцентеза на ембрионалното/
феталното сърце и апликация на разтвор на 
калиев хлорид (в срокове на бременността от 
началото на 9 до края на 12 г.с.);
10.4. извършва се по преценка на лекуващия 
екип след консултиране на жената и нейния 
съпруг (партньор), внимателно разясняване 
на възможните рискове от извършване или 
неизвършване на процедурата и вземане на 
тяхното информирано съгласие;
10.5. не се допуска ембриоредукция при 
двуплодна бременност по желание на жената, 
без медицински показания;
10.6. извършва се след подготовка на же-
ната, както при фоликулна пункция;
10.7. извършва се в амбулаторни условия 
под действието на обща краткотрайна венозна 
анестезия, при наличие на анестезиологичен 
екип и готовност за спешна хоспитализация 
на жената и извършване при необходимост на 
оперативна интервенция; жената остава под 
активно наблюдение и покой в продължение 
на поне 4 часа;
10.8. всички данни за протичането на ем-
бриоредукцията следва да бъдат надлежно 
регистрирани в лист за ИЗ и на жената да се 
издаде епикриза.
11. Набиране, консултиране и назначаване 
на изследвания на потенциални дарители на 
яйцеклетки.
11.1. Общи положения:
11.1.1. потенциалните дарители следва да са 
информирани за диагностичните процедури и 
изследванията, които ще им бъдат приложени, 
и причините за това;
11.1.2. потенциалните дарители следва да 
са наясно, че тези изследвания и процедури 
могат да доведат до откриването на неподози-
рани от тях състояния или болести (вкл. HIV, 
други трансмисивни заболявания, хормонални 
нарушения, генетични аномалии и пр.);
11.1.3. при набиране на дарители за овоцити 
следва да се потърси информация за евенту-
ални предхождащи донации на същото лице 
в други лечебни заведения, като се спазват 
изискванията на т. 5.7 от раздел IV;
11.1.4. препоръчителната възраст за дари-
телите е до 38 години, като това се преценява 
от лекуващия лекар;
11.1.5. потенциалните дарители следва да 
са наясно, че могат да се откажат по всяко 
време от донорство до момента на използване 
на техните овоцити;
11.1.6. недопустимо е да се оказва натиск 
върху потенциалните донори на яйцеклетки от 
страна на медицински персонал, потенциални 
реципиенти, близки и роднини на донора или 
да се предлага облага извън предвидената в 
т. 11.1.7 компенсация;
11.1.7. възможно е донорите на овоцити 
да бъдат обезщетявани в разумни размери за 
направени разходи, като общият размер на 
компенсацията за една процедура по даря-
ване не може да надхвърля три минимални 
работни заплати за:
11.1.7.1. пътни;
11.1.7.2. за настаняване и престой;
11.1.7.3. за отсъствие от работа;
11.1.7.4. за причинен дискомфорт или болка;
11.1.7.5. пропуснати ползи (загуба на време, 
на дневни приходи и др.).
11.2. Снемане на анамнеза и консултиране 
на потенциални дарители (интервю):
11.2.1. набирането, консултирането и на-
значаването на изследвания на потенциални 
донори на яйцеклетки се осъществява от лекар, 
отговарящ на изискванията на този стандарт;
11.2.2. консултиращият лекар следва да сне-
ме максимално подробна анамнеза, особено 
по отношение наличието на: сърдечно-съдови 
заболявания и история на съдови инциденти, 
прекарани онкологични заболявания, както и 
фамилна история за наличие на хормонално 
зависими тумори и други специфични заболя-
вания за семейството на дарителя, най-вече 
унаследяеми заболявания; прекарани от него 
минали заболявания и хирургични намеси, 
в това число спонтанни аборти, наличието 
на родени от донора деца и тяхното нервно-
психично развитие и заболявания при тях;
11.2.3. консултиращият лекар следва да 
снеме подробна лична и фамилна медико-
генетична анамнеза:
11.2.3.1. личната генетична история трябва 
да изключи потенциални донори със следните 
заболявания: тежко моногенно заболяване; те-
жък вроден структурен дефект с мултифактор-