Държавен вестник, бр. 98, 2019 г., стр. 14

СТР.  14	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  98
2. член 11, ал. 1, т. 12, регистрацията не се 
заличава, ако притежателят е вписан ползвател 
на съдържащото се в нея по-рано регистрирано 
по реда на този закон географско означение;
3. член 11, ал. 1, т. 12, 13 и 14, регистра-
цията не се заличава, ако притежателят 
ограничи списъка на стоките, за които мар-
ката е регистрирана, до тези, отговарящи на 
спецификацията на регистрираните съгласно 
законодателството на Европейския съюз или 
международни споразумения, по които Евро-
пейският съюз е страна, географски означения, 
храни с традиционно специфичен характер и 
традиционни наименования за вина.
(3) Регистрацията на марка се заличава 
и когато:
1. марката е регистрирана в нарушение 
на чл. 12;
2. използването на марката може да бъде 
забранено на основание на по-ранно право на 
трето лице, което право се ползва от закрила 
по друг закон, и по-специално:
а) право на име и портрет;
б) авторско право;
в) право на селекционер върху наимено-
вание на сорт или порода;
г) право на индустриална собственост.
(4) Исканията по ал. 1 може да се подадат 
от всяко лице.
(5) Исканията по ал. 3 може да се подадат 
от следните лица:
1. по т. 1 – от лицата по чл. 52, ал. 1, ко-
ито не са упражнили правото си да подадат 
опозиция или опозицията им е отхвърлена 
като недопустима;
2. по т. 2 – от притежателя на по-ранното 
право.
(6) Регистрацията на марка може да се 
заличи и служебно от Патентното ведомство, 
когато е регистрирана в нарушение на чл. 11. 
Редът за образуване, провеждане и приключ-
ване на производството за служебно залича-
ване на регистрацията на марка се определя 
с наредбата по чл. 69, ал. 4.
(7) Когато искането е по ал. 3, т. 1 във 
връзка с чл. 12, ал. 4, действителното използ-
ване на нерегистрираната марка преди датата 
на подаване на заявката за регистрация или 
датата на приоритета на по-късната марка 
трябва да е продължило до подаването на 
искането.
(8) В случаите по ал. 3, т. 1, когато това е 
приложимо, регистрацията не се заличава, ако 
по-ранната марка не е била реално използвана.
(9) В случаите по ал. 3, т. 1 във връзка с 
чл. 12, ал. 1, т. 2, ал. 3, 4 и 7 и чл. 36, ал. 3, 
т. 2 регистрацията не се заличава, ако в 
производството по заличаване се представи 
съгласие на лицето с по-ранната марка, съ-
ответно с по-ранното право.
(10) В случаите по ал. 3, т. 1 във връзка 
с чл. 12, ал. 6 регистрацията не се заличава, 
когато:
1. агентът или представителят обоснове 
своите действия, или
2. заявката се прехвърли на действителния 
притежател по негово искане.
(11) Когато основанията за заличаване се 
отнасят за част от стоките или услугите, ре-
гистрацията се заличава само за тези стоки 
или услуги.
Ограничения на правото на притежателя 
Чл. 37. (1) Когато притежателят на право 
върху по-ранна марка по смисъла на чл. 12, 
ал. 2 в продължение на 5 последователни 
години е търпял използването на по-късна 
марка, като е знаел за това използване, той 
няма право да поиска заличаване на ре-
гистрацията или да се противопостави на 
използването на по-късната марка на осно-
вание на по-ранната си марка по отношение 
на стоките или услугите, за които по-късната 
марка е използвана, освен когато заявката за 
регистрация на по-късната марка е подадена 
недобросъвестно.
(2) Разпоредбата на ал. 1 се прилага и по 
отношение на притежател на право върху 
по-ранна марка съгласно чл. 12, ал. 3 и 4 или 
на по-ранно право съгласно чл. 12, ал. 7 и 
чл. 36, ал. 3, т. 2.
(3) Притежателят на по-ранна марка няма 
право да се противопостави на използването 
на по-късна марка, ако към датата на заявя-
ване или датата на приоритета на по-късната 
марка регистрацията є няма да бъде заличена, 
тъй като:
1. регистрацията на по-ранната марка 
подлежи на заличаване на основание чл. 11, 
ал. 1, т. 2, 3 и 4, поради недоказана в резултат 
на използване придобита отличителност за 
стоките или услугите, за които е регистрирана;
2. по-ранната марка още не е придобила 
отличителност до степен да оправдае същест-
вуването на вероятност за объркване на по-
требителите по смисъла на чл. 12, ал. 1, т. 2;
3. по-ранната марка не се ползва с извест-
ност по смисъла на чл. 12, ал. 3;
4. не е доказано реално използване на по-
ранната марка.
(4) Притежателят на по-ранна марка няма 
право да се противопостави на използването 
на по-късна марка на Европейския съюз, 
ако по-късната марка не би била обявена за 
недействителна съгласно чл. 60, параграф 1, 
3 или 4, чл. 61, параграф 1 или 2 или чл. 64, 
параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001.
(5) В случаите по ал. 1 – 4 притежателят 
на правото върху по-късната марка няма 
право да се противопостави на използването 
на по-ранната марка, въпреки че нейният 
притежател не може да се позове на правата 
си да поиска заличаване на по-късната марка 
или да се противопостави на използването 
на по-късната марка.