Държавен вестник, бр. 1, 2014 г., стр. 30

СТР.  30	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  1
ОСОБЕНИ МНЕНИЯ
по конституционно дело № 17 от 2013 г.
На конституционния съдия Благовест Пунев
Това особено мнение се отнася до допус-
тимостта на искането за тълкуване на чл. 72, 
ал. 1 и 2 от Конституцията, внесено от група 
народни представители от 42-то Народно 
събрание. То определяше първоначалния 
предмет на производството по к.д. № 17 от 
2013 г. преди присъединяването към него 
на искането за тълкуване на чл. 84, т. 8 във 
връзка с чл. 72, ал. 1 и 2 и чл. 68, ал. 1 от 
Конституцията, подадено от президента, 
което бе отделено от к.д. № 21 от 2013 г., 
образувано по него. 
Питанията, отправени до Конституционния 
съд от групата народни представители от 42-то 
Народно събрание във връзка с тълкуването 
на чл. 72, ал. 2 от Конституцията, са следните:
– изчерпателно ли са изброени основанията 
в чл. 72, ал. 1, т. 1 – 4 от Конституцията и 
могат ли да бъдат тълкувани разширително;
– винаги ли в хипотезите на чл. 72, ал. 1, 
т. 1 – 3 от Конституцията трябва да се поста-
нови решение на Народното събрание, респ. 
на Конституционния съд, както повелява 
чл. 72, ал. 2 от Конституцията;
– решенията на Народното събрание, респ. 
на Конституционния съд, може ли да имат 
„обратно действие“ или техните правни по-
следици са само „за в бъдеще“;
– докато няма решение на Народното 
събрание, респ. на Конституционния съд, 
народният представител запазва ли статуса си.
Питанията, отправени във връзка с тъл-
куване на чл. 72 от Конституцията, са не-
допустими поради липса на тълкувателен 
интерес от тяхното поставяне. Отнася се до 
разпоредба с ясно и недвусмислено съдър-
жание, което изключва необходимостта от 
нейното абстрактно нормативно тълкуване 
от Конституционния съд в изпълнение на 
правомощието му по чл. 149, ал. 1, т. 1 от 
Конституцията. Не са налице противоречиви 
и различни интерпретации на разпоредбата, 
което да налага изясняване на нейния смисъл 
чрез упражняване на посоченото правомощие 
на конституционната юрисдикция. Обратно, 
когато се подлага на тълкуване разпоредба с 
ясно и недвусмислено съдържание, се дефор-
мира нейното съдържание и се влага смисъл, 
различен от вложения в нея от учредителната 
власт. По този начин при липса на необходи-
мост от такова изясняване и непосочване в 
искането на различни възможни тълкувания 
на разпоредбата съществува опасността Кон-
ституционният съд да подмени учредителната 
власт, като „допише“ или дори „пренапише“ 
конституционния текст, т.е. по недопустим 
начин да се превърне от тълкувател на Ос-
новния закон в конституционен законодател.
Обсъждането на отправените питания и 
техния отговор в постановеното тълкувател-
но решение по тях илюстрират позицията, 
заета в особеното мнение по допустимостта 
на исканото тълкуване. Това е така, защото 
отговорите на четирите питания не създават 
проблеми и поради това те не би следвало 
да бъдат поставяни на Конституционния съд, 
който именно с даденото от него тълкуване 
на разпоредбата на чл. 72 от Конституцията 
може да създаде такива по нейното разбиране 
и прилагане.
1. Отговорът на първото питане, който не 
се нуждае от упражняване на тълкувателното 
правомощие на Конституционния съд, е, че 
основанията за предсрочно прекратяване на 
правомощията на народния представител в 
чл. 72, ал. 1 от Конституцията са изчерпател-
но изброени и не могат да бъдат тълкувани 
разширително. Ако за изключване на раз-
ширителното тълкуване отговорът, даден с 
тълкувателното решение, е правилен, което 
се обосновава с необходимостта от стабил-
ност на статуса на народния представител, 
гарантиращ независимостта му с оглед на 
упражняване на неговите правомощия при 
изразяване на мнение и гласуване по съвест 
на законодателни и управленски решения, 
същото не може да се каже за приетото в 
решението на мнозинството, че тези основа-
ния не са изчерпателно посочени в текста на 
чл. 72, ал. 1 от Конституцията.
Този тълкувателен резултат се е получил, от 
една страна, поради смесване на основанията, 
предвидени в чл. 72, ал. 1 от Конституцията, 
които се отнасят до предсрочно прекратяване 
на индивидуален, законно възникнал мандат на 
народния представител с извънредните случаи 
на предсрочно прекратяване на мандата на 
колективния орган – Народното събрание, с 
такава последица и за индивидуалния ман-
дат, както и с хипотезите на установяване на 
незаконност на избора поради нарушаване 
на Изборния кодекс – чл. 149, ал. 1, т. 7 от 
Конституцията. От друга страна, погрешно в 
тълкувателното решение като основание извън 
визираните в чл. 72, ал. 1 се посочва текстът 
на чл. 65, ал. 1 от Конституцията, тъй като 
в него се съдържа легалното определение на 
неизбираемостта, която представлява основа-
ние за предсрочно прекратяване на мандата 
на народния представител по първия текст, 
т.е. този текст не е нещо самостоятелно по 
отношение на чл. 72, ал. 1, т. 3 от Конститу-
цията, а изпълва с материалноправно съдър-
жание посоченото основание. При оставката и 
влязлата в сила присъда, с което е наложено 
наказание лишаване от свобода за умишле-
но престъпление или когато изпълнението 
на това наказание не е отложено – чл. 72, 
ал. 1, т. 1 и 2 от Конституцията, е налице 
съвпадане в една разпоредба на материал-
ноправно съдържание с процесуален ред, по 
който се реализира основанието за предсроч-