Държавен вестник, бр. 104, 2004 г., стр. 96

С Т Р .  96
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  104
Член 7
1. Производството не може да започне в замо-
лената държава, освен ако деянието, за което е
направено искането за производство, би състав-
лявало престъпление, ако е извършено на нейна
територия и когато при тези обстоятелства лице-
то би носело отговорност по нейния закон.
2. Ако деянието е било извършено от лице,
заемащо държавна или обществена длъжност,
или срещу лице, заемащо държавна или общес-
твена длъжност, институция или благо с публи-
чен характер в молещата държава, то се счита
в замолената държава за извършено от лице,
заемащо държавна или обществена длъжност,
или срещу такова лице, институция или благо
със същия характер.
Член 8
1. Всяка договаряща държава може да поис-
ка друга договаряща държава да започне про-
изводството във всеки един или в няколко от
следните случаи:
a) ако заподозряното лице е постоянно пре-
биваващо в замолената държава;
b) ако заподозряното лице е гражданин на
замолената държава или ако тази държава е
държавата на неговия произход;
c) ако заподозряното лице изтърпява или
следва да изтърпи присъда, предвиждаща ли-
шаване от свобода в замолената държава;
d) ако в замолената държава срещу заподоз-
ряното лице е започнало производство за съ-
щото или за други деяния;
e) ако тя прецени, че трансферът на произ-
водството е в интерес на установяване на исти-
ната и по-конкретно, че най-важните доказа-
телства се намират в замолената държава;
f) ако тя прецени, че изпълнението на евен-
туална присъда в замолената държава вероят-
но ще подобри възможностите на осъденото
лице за обществена реабилитация;
g) ако тя прецени, че присъствието на обви-
няемия не може да бъде осигурено по време на
наказателното производство в молещата дър-
жава и че личното му присъствие по време на
производството може да бъде осигурено в за-
молената държава;
h) ако тя прецени, че сама не може да изпъл-
ни евентуална присъда дори чрез екстрадиция,
а замолената държава би могла да направи това.
2. Когато заподозряното лице е било окон-
чателно осъдено в договаряща държава, тази
държава може да поиска трансфер на произ-
водство в един или няколко от случаите, посо-
чени в ал. 1 на този член само ако тя не може
сама да изпълни присъдата дори чрез екстради-
ция и ако друга договаряща държава не приема
изпълнението на чуждестранна присъда по прин-
цип или отказва да изпълни такава присъда.
Член 9
1. Компетентните органи в замолената дър-
жава разглеждат искането за производство, нап-
равено в съответствие с предходните членове.
Те решават какви действия да предприемат по
него в съответствие със своето законодателство.
2. Когато законът на замолената държава
предвижда наказване на деянието от админис-
тративен орган, тази държава уведомява по най-
бързия начин молещата държава за това, освен
ако замолената държава е направила деклара-
ция по ал. 3 на този член.
3. Всяка договаряща държава може в момен-
та на подписването или при депозиране на ин-
струментите си за ратификация, приемане или
присъединяване или на по-късна дата да посо-
чи с декларация до Генералния секретар на
Съвета на Европа условията, при които нейно-
то национално законодателство разрешава на-
казването на определени деяния от админист-
ративен орган. Такава декларация замества
уведомяването, предвидено в ал. 2 на този член.
Член 10
Замолената държава не предприема никак-
ви действия по искането:
a) ако искането не отговаря на разпоредбите
на чл. 6, ал. 1 и чл. 7, ал. 1;
b) ако започването на производство проти-
воречи на разпоредбите на чл. 35;
c) ако към датата на искането за започване
на наказателно производство давностният срок
е изтекъл в молещата държава съгласно нейно-
то законодателство.
Член 11
Без да се накърнява действието на чл. 10,
замолената държава не може да откаже да при-
еме искането изцяло или частично, освен в един
или в няколко от следните случаи:
a) ако тя прецени, че основанията, с които
искането е мотивирано съгласно чл. 8, не са
достатъчни;
b) ако заподозряното лице не пребивава пос-
тоянно в замолената държава;
c) ако заподозряното лице не е гражданин на
замолената държава и не е пребивавало посто-
янно на територията на тази държава в момен-
та на извършване на деянието;
d) ако тя прецени, че деянието, за което е
направено искането за производство, е от поли-
тически характер или е чисто военно или чисто
данъчно нарушение;
e) ако тя прецени, че има съществени осно-
вания да се счита, че искането за производство
е било извършено от съображения, свързани с
расова, религиозна, национална принадлежност
или политически убеждения;
f) ако нейният закон е приложим към деяни-
ето и ако съгласно този закон при получаване
на искането наказателното преследване е било
погасено по давност; в този случай не се прила-
га чл. 26, ал. 2;
g) ако нейната компетентност се основава
изключително на чл. 2 и ако съгласно нейния
закон при получаване на искането производст-
вото е било погасено по давност, като е било
взето под внимание предвиденото в чл. 23 удъл-
жаване на давностния срок с шест месеца;
h) ако деянието е било извършено извън
територията на молещата държава;