Държавен вестник, бр. 102, 2010 г., стр. 14

СТР.  14	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  102
на мандатност Конституцията придава особено 
значение, видно от множеството конкретни 
разпоредби в следващите глави.
Конституционното понятие „мандат“ не 
може да се абстрахира от следването на об­
щите принципи, на които се основава Кон­
ституцията и заложените идеи на съчетаване 
на принципите на демократично устроена и 
правова държава. Уредбата на мандата се 
подчинява на общите принципи, върху които 
е изградена самата Конституция.
На първо място между основните начала 
стои чл. 1 от Конституцията. Той има непо­
средствено отношение към мандатността, 
преди всичко към парламентарния мандат 
и учредяването на мандата на държавните 
органи.
От гледна точка на учредяването конститу­
ционният мандат е отразена в конституционна 
правна норма или, по нейно предписание, 
в закон воля на учредителната власт – кон­
ституционния или текущия законодател. С 
други думи, в крайна сметка определящ е 
волевият акт на конституционния законо­
дател. Учредителната власт произтича от 
народа. Държавната власт се осъществява 
непосредствено от народа и чрез органите, 
предвидени в Конституцията (чл. 1, ал. 2 от 
Конституцията, вж. Решение № 5 от 1994 г., 
к.д. № 3 от 1994 г.). Конституционният съд по­
сочва, че Конституцията и законите формират 
по установен ред държавните органи и в тази 
връзка се разисква върху мандатността и ней­
ните елементи (Решение № 10 от 1999 г., к.д. 
№ 36 от 1998 г.). Затова и мандатът е винаги 
отразена в правна норма (конституционна 
или на закон) воля на официален орган, но 
първоизточникът е народовластието, защото 
всяка учредителна власт произтича от народа. 
Народовластието – пряко или опосредено, е 
основата, върху която се изграждат всички 
държавни органи и институции.
Правилото на чл. 4 от Конституцията е 
основно начало на конституционния ред, 
основата на правното регулиране на всички 
обществените отношения, а понятието за 
правовата държава включва несъмнено и из­
искването за ясно, точно определяне на орга­
ните и техните функции и взаимоотношения. 
Уредбата на мандата и разбирането за него 
следва да отговаря и съобразява изискването 
на чл. 4, ал. 1 от Конституцията за правовата 
държава и нейните принципи (вж. Решение 
№ 17 от 1997 г., к.д № 10 от 1997 г.). Манда­
тът е пълномощието, което имат държавните 
органи, за да осъществяват държавната власт, 
която произтича от народа. Това е предос­
тавяне на правна възможност за определен 
период от време да се осъществяват опре­
делени функции. Наличието на определени 
властнически правомощия и упражняването 
на власт е същностната характеристика на 
мандата. Принципът на правовата държава 
(чл. 4, ал. 1 от Конституцията), отнесен към 
мандата, означава, че следва да има еднакво 
отношение и разбиране за всички държавни 
органи що е мандат и срок на мандат. И ако 
тези два въпроса и техните отговори са ясни 
и отразяват безспорно същността на мандата 
като конституционноправно явление, въпро­
сът за прекратяване преди срока трябва да се 
свързва със съдържателната страна на мандата 
и открива възможност за конкретност, поради 
това, че държавната власт се осъществява от 
различни органи с различни конституционно 
определени функции. Затова при тълкуване 
на разпоредбите на Конституцията относно 
мандата трябва да се извлича съдържанието 
им, като се съобразяват всички принципи, 
отразяващи правовия характер на държава­
та. Това се отнася и до случаите, когато се 
осъществяват специфични функции. Следва 
да се отчита принципът на изборност и на 
разделението на властите (чл. 8 от Конститу­
цията), да се вземат предвид и принципите, 
заложени в конституционната уредба на раз­
личните власти, и изискването за обновяване 
на състава на определен държавен орган.
Правилото на чл. 11, ал. 1 от Конститу­
цията, установяващо принципа на политиче­
ския плурализъм, също има отношение към 
мандатността. Политическият плурализъм 
е свързан с осъществяването на държавната 
власт съобразно изразената свободно поли­
тическа воля и затова той е основна катего­
рия на демократичната държава. Член 11 от 
Конституцията подчертава неговото особено 
място сред принципите и изразява връзката 
между политическото и държавното изграж­
дане на държавните органи и институции. Той 
е връзката на „свободното волеобразуване 
у народа към организираната държавност“, 
отразява политическото въздействие върху 
държавноправния живот и неговата органи­
зация и осигуряване на алтернативни реше­
ния и модели. И тук се открива връзката и с 
мандата (срв. чл. 11, ал. 3, чл. 67 и чл. 99 от 
Конституцията).
Извеждайки понятието мандат и връзката 
му с основните начала на Конституцията, 
т. е. разглеждайки го като правна категория, 
в същото време трябва да се държи сметка, 
че всяко понятие е част от различни правни 
конструкции и е възможен нюанс в основния 
му смисъл, дори различен смисъл, нещо, кое­
то е относимо и към мандата (вж. например 
чл. 67, ал. 1 от Конституцията). Възможно 
е в различни отношения с други понятия и 
правни категории да се проявяват и излизат на 
преден план едни или други негови съставни 
елементи. Така се осигурява необходимата 
свобода при осъществяването на възложените 
от учредителната власт държавни функции. 
Тази свобода е необходима и за конституиране