Държавен вестник, бр. 82, 2012 г., стр. 41

БРОЙ  82	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  41  
КОНСТИТУЦИОНЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 13
от 13 октомври 2012 г.
по конституционно дело № 6 от 2012 г.
Конституционният съд в състав: предсе­
дател: Евгени Танчев, членове: Владислав 
Славов, Димитър Токушев, Благовест Пу­
нев, Пламен Киров, Красен Стойчев, Георги 
Петканов, Цанка Цанкова, Стефка Стоева, 
Румен Ненков, Кети Маркова, при участието 
на секретар-протоколиста Мариана Георгиева 
разгледа в закрити заседания на 8 и 13 ок­
томври 2012 г. конституционно дело № 6 от 
2012 г., докладвано от съдията Румен Ненков.
І. Искането на вносителите.
Производството е по чл. 149, ал. 1, т. 2 и 
4 от Конституцията на Република България. 
Образувано е на основание постъпило в 
Конституционния съд искане на 59 народни 
представители от 41-вото Народно събрание 
за установяване на противоконституционност 
и несъответствие с международни договори, 
по които България е страна, на Закона за 
отнемане в полза на държавата на незаконно 
придобито имущество (ЗОПДНПИ – обн., ДВ, 
бр. 38 от 2012 г.), а в частност и на неговите 
чл. 1, ал. 2, чл. 2 (в частта „или администра­
тивно-наказателното“), чл. 3, ал. 1, чл. 23 (в 
частта „или за административно нарушение 
по чл. 24, ал. 1“, чл. 24, чл. 27, ал. 3, чл. 64, 
т. 2 и чл. 73).
Законът за отнемане в полза на държа­
вата на незаконно придобито имущество се 
оспорва в неговата цялост, тъй като вноси­
телите намират, че принципно противоречи 
на конституционната защита на правото на 
собственост и неприкосновеността на частната 
собственост по чл. 17, ал. 1 – 3 от Конституци­
ята и предвижда недопустимо изключение от 
предписанието по чл. 17, ал. 5 от Конституци­
ята относно предпоставките за отчуждаване 
на собственост. Позовават се и на чл. 57, ал. 1 
от Конституцията, поддържайки, че основни 
човешки права, като правото на собственост, 
могат да бъдат ограничавани или отнемани 
само в случаите, изрично предвидени в Ос­
новния закон или задължителните за страната 
норми на международното право. Считат също 
така, че ЗОПДНПИ не съответства на чл. 1 от 
Допълнителен протокол № 1 към Конвенцията 
за защита на правата на човека и основните 
свободи (КЗПЧОС – обн., ДВ, бр. 80 от 1992 г.; 
изм. и доп., бр. 137 от 1998 г.; попр., бр. 97 
от 1999 г.; изм., бр. 38 от 2010 г.) във връзка 
с преамбюла и аналогичната разпоредба на 
чл. 17, § 1 от Хартата на основните права на 
Европейския съюз, защото предвижда отчуж­
даване на собственост, което не е възмездно, 
справедливо и своевременно.
С искането е оспорена и въведената ад­
министративна процедура за установяване на 
незаконно придобито имущество (чл. 21 – 36 
ЗОПДНПИ), тъй като тайният характер на 
провеждането є се намира в противоречие 
с правото на защита по чл. 56 от Конститу­
цията. Поддържа се, че процедурата създава 
обективни предпоставки за нарушаване на 
правото на гражданите на личен живот (чл. 32 
от Конституцията) и свободата и тайната 
на кореспонденцията и другите съобщения 
(чл. 34 от Конституцията), а в тази връзка и 
за нарушаване на съответните изисквания по 
чл. 8 КЗПЧОС. Вносителите считат, че обез­
силването є би лишило от смисъл целия закон.
Наред с искането за установяване на про­
тивоконституционност и несъответствие със 
задължителни за страната международни 
договори на целия ЗОПДНПИ са оспорени 
и някои отделни негови разпоредби. В тази 
насока вносителите твърдят следното:
 – Дефиницията по чл. 1, ал. 2 противоречи 
на чл. 1 от Допълнителен протокол № 1 към 
КЗПЧОС.
 – Обявената в чл. 3, ал. 1 цел противоречи 
на принципите на народния суверенитет по 
чл. 1, ал. 3 от Конституцията и правовата 
държава по чл. 4, ал. 1 и 2 от Конституцията.
 – При приемането на чл. 24 не е спазена 
процедурата по чл. 88, ал. 1 от Конституцията. 
Освен това материалното съдържание на съ­
щата разпоредба е несъвместимо с принципите 
на правовата държава по чл. 4, ал. 1 и 2 от 
Конституцията, като в тази връзка се оспорват 
още чл. 2 (в частта „или административно-
наказателното“) и чл. 23 (в частта „или за 
административно нарушение по чл. 24, ал. 1“). 
 – Процедурата по чл. 88, ал. 1 от Кон­
ституцията е нарушена и при приемането на 
чл. 27, ал. 3.
 – С разпоредбата на чл. 64, т. 2 се наруша­
ват чл. 17, ал. 3 и 5 от Конституцията и чл. 1 
от Допълнителен протокол № 1 към КЗПЧОС, 
тъй като необосновано се разширява дейст­
вието на закона по отношение на придоби­
тото имущество от трети лица по възмездни 
сделки. Същата разпоредба съдържа опит за 
скрито криминализиране на придобиването на 
активи от всяко трето лице преди датата на 
започване на финансовото разследване, което 
нарушава забраната за налагане на наказание 
без закон по чл. 7, § 1 КЗПЧОС.
 – Разпоредбата на чл. 73 създава условия 
за хаос в правния мир поради очевидния кон­
фликт с максималния десетгодишен срок за 
придобиване по давност на недвижими имоти, 
поради което е несъвместима с чл. 17, ал. 1, 
3 и 5 от Конституцията.
С определение на Конституционния съд 
от 17 юли 2012 г. искането е допуснато за 
разглеждане по същество.