Държавен вестник, бр. 14, 2008 г., стр. 15

Б Р О Й  14
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  15
2.5. да се усъвършенства уредбата на осино-
вяването, като:
а) се улесни достъпът на децата до осиновя-
ване, ако това е в техен интерес;
б) се усъвършенства процедурата по осино-
вяване, като се търси балансът между необхо-
димостта от подробно проучване и избор на най-
подходящо семейство и желанието за възмож-
но най-бързо предоставяне на семейна грижа
на детето, и
в) поддържане на национални регистри на
децата, които подлежат на осиновяване, и на
кандидат-осиновителите;
2.6. да се развива капацитетът на органите,
включени в процедурите по осиновяване.
3. Институционална грижа
Въпреки политиката на деинституционали-
зация, която се развива от 2000 г., в България
все още остава висок делът на децата, които се
отглеждат в специализирани институции. От-
глеждането в институции има своите негатив-
ни ефекти върху децата и се отличава с висока
финансова и социална цена. Извън преките
разходи за поддържане на системата тя “произ-
вежда” хора, голяма част от които продължа-
ват да разчитат на пряката подкрепа от страна
на държавата през големи периоди от своя
живот. Във връзка с това намаляването на дела
на децата, настанени в институции, и на пред-
лагането на този тип грижа чрез намаляване
броя на институциите е основен приоритет в
реформата на системата за закрила на децата.
Това ще бъде постигнато както чрез развитие-
то на социални услуги в общността и алтерна-
тивна семейна грижа, така и чрез закриването
и преструктурирането на съществуващите спе-
циализирани институции.
Политиката към съществуващите и новораз-
кривани специализирани институции ще бъде
насочена към свеждане до минимум на наста-
няването на деца в тях, намаляване престоя на
децата в тях и създаване на максимални усло-
вия за приближаването им към отглеждане в
семейна среда (като капацитет и методология).
За постигането на тези цели да бъде извър-
шено следното:
1. Да продължи процесът на децентрали-
зация на управлението и финансирането на
специализираните институции към местните
власти.
2. Да бъде създаден механизъм на финанси-
ране, който да насърчава общините да развиват
услуги в общността и да се основава на принци-
па “парите следват детето”.
3. Въвеждане на нови стандарти за грижа в
специализирана институция, които приближа-
ват максимално отглеждането в нея до живота
в семейна среда и да създават условия за добро
качество на грижите в тях.
4. Да се насърчава подобряването и поддър-
жането на качеството на институционалната
грижа чрез прилагане на индивидуален подход
към децата, осигуряване на среда, близка до
семейната, оптимизиране броя на персонала
съобразно броя на децата, създаване на условия
за поддържане на лични отношения между де-
тето и семейството му, предлагане на специа-
лизирани услуги и др.
5. Да се развият уменията на децата за неза-
висим и самостоятелен начин на живот след
напускане на специализираната институция.
6. Държавата чрез Държавната агенция за
закрила на детето да продължи да оказва кон-
трол върху качеството на грижите и услугите,
предлагани за децата в специализираните инс-
титуции, чрез актуализиране на стандартите за
качество на грижата и системата за контрол
върху спазването на стандартите.
7. Да продължи процесът на преструктури-
ране на специализираните институции с цел
трансформирането им в различни форми на
социални услуги в общността. Процесът на прес-
труктуриране да бъде воден от местните власти
и да се основава на нуждите на съответната
общност.
Здравни грижи и обслужване
• Здравно обслужване.
• Достъп до качествено здравеопазване за
всички социални групи.
• Подобряване на здравеопазването в селс-
ките и отдалечените райони.
• Намаляване на детската смъртност и по-
добряване на детското здравеопазване.
• Подобряване на майчиното здравеопазване.
• Увеличаване на достъпа до здравна инфор-
мация.
• Превенция на употребата на наркотици и
упойващи вещества и намаляване броя на
децата, злоупотребяващи с наркотици и
упойващи вещества.
Основен приоритет на Националната стра-
тегия за детето е опазването, укрепването и
възстановяването на здравето на детето.
Подцелите в тази област са:
—намаляване на детската смъртност, осо-
бено сред ромските общности;
—намаляване на социалнозначимите забо-
лявания сред децата;
—намаляване броя на децата с вродени ано-
малии и генетични болести;
—ограничаване на инфекциозните болести
и паразитозите.
Стратегическите цели ще бъдат постигнати
чрез улеснен достъп до медицински услуги на
живеещите в отдалечени труднодостъпни ра-
йони с неизградена инфраструктура, както и на
децата в риск (живеещите в семейства в нерав-
ностойно социално положение, децата с увреж-
дания, употребяващите наркотични вещества,
представителите на някои етнически групи,
децата на улицата и др.).
Във връзка с изпълнението на стратегичес-
ките цели трябва да бъдат предприети следни-
те мерки: