Държавен вестник, бр. 52, 2003 г., стр. 14

С Т Р .  14
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  52
Член 33. Докладът се подписва от всички
членове на комисията. Ако някой от членовете
откаже да подпише, това обстоятелство се от-
белязва; докладът обаче остава валиден.
Член 34. Докладът на комисията се прочита
в открито заседание, на което присъстват или
за което са надлежно призовани представите-
лите и съветникът на страните.
По един екземпляр от доклада се връчва на
всяка страна.
Член 35. Докладът на комисията се ограни-
чава в установяване на фактите и няма ни най-
малко характер на арбитражно решение. Той
оставя пълна свобода на страните, що се отнася
до последиците на това установяване.
Член 36. Всяка страна понася собствените си
разходи и равна част от разходите на комисията.
Д я л  I V
МЕЖДУНАРОДЕН АРБИТРАЖ
Глава I
Арбитражно правораздаване
Член 37. Международният арбитраж има за
предмет уреждането на споровете между дър-
жави от съдии по техен избор и въз основа на
зачитане на правото.
Прибягването до арбитраж включва задълже-
ние за добросъвестно подчинение на решението.
Член 38. По въпросите от правно естество и
на първо място по въпросите за тълкуването
или прилагането на международни споразуме-
ния договарящите държави признават арбит-
ража като най-ефикасно и същевременно най-
справедливо средство за уреждане на спорове-
те, които не са могли да бъдат разрешени по
дипломатически път.
Вследствие на това е желателно при спорове
във връзка с гореспоменатите въпроси договаря-
щите държави да прибягват, при нужда, до арбит-
раж, доколкото обстоятелствата позволяват това.
Член 39. Арбитражното споразумение се
сключва с оглед на вече породени спорове или
с оглед на евентуални бъдещи спорове.
То може да обхване всеки спор или само
спорове от определена категория.
Член 40. Независимо от общите или специ-
ални договори, които изрично предвиждат при-
бягването до арбитраж като задължително за
договарящите държави, тези държави си запаз-
ват правото да сключват нови споразумения,
общи или специални, с оглед да разширят за-
дължителния арбитраж върху всички случаи,
за които те смятат, че е възможно да бъдат
подложени на задължителен арбитраж.
Глава II
Постоянен арбитражен съд
Член 41. С цел да се улесни незабавното
прибягване до арбитраж във връзка с междуна-
родните спорове, които не са могли да бъдат
уредени по дипломатически път, договарящите
държави се задължават да запазят Постоянния
арбитражен съд така, както бе създаден от
Първата конференция на мира, достъпен във
всяко време и действащ, освен при противна
уговорка между страните, съобразно изложе-
ните в конвенцията процесуални правила.
Член 42. Постоянният съд е компетентен по
всички арбитражни случаи, освен ако между
страните съществува споразумение за създава-
не на специална юрисдикция.
Член 43. Седалище на Постоянния съд е Хага.
Международно бюро служи за секретариат на
съда; то е посредник за съобщенията, отнасящи
се до заседанията на съда; то отговаря за архиви-
те и извършва цялата административна работа.
Договарящите държави се задължават да
изпращат до бюрото, колкото е възможно по-
скоро, заверено копие от всеки арбитражен
договор, сключен между тях, и от всяко арбит-
ражно решение, което ги засяга и което е изда-
дено от специална юрисдикция.
Те също така се задължават да съобщават на
бюрото законите, правилниците и документи-
те, в които евентуално се констатира изпълне-
нието на издадените от съда решения.
Член 44. Всяка договаряща държава посоч-
ва най-много четири лица с призната компе-
тентност по въпросите на международното
право, които се ползват с най-висока морална
репутация и са готови да приемат длъжността
на арбитър.
Така посочените лица се вписват в качество-
то на членове на съда в списък, който бюрото
довежда до знанието на всички договарящи
държави.
Всяко изменение на списъка на арбитрите
се съобщава от бюрото на всички договарящи
държави.
Две или няколко държави могат да се спора-
зумеят за съвместно посочване на един или
няколко членове.
Едно и също лице може да бъде посочено от
различни държави.
Членовете на Постоянния съд се назначават
за срок шест години. Мандатът им може да бъде
подновяван.
В случай на смърт или оттегляне на някой
член на съда неговото заместване се извършва
съобразно процедурата, определена за назна-
чаването му, като в този случай назначението е
за нов срок от шест години.
Член 45. Когато договарящи държави искат
да се отнесат до Постоянния съд за уреждане на
възникнал между тях спор, изборът на арбитри-
те, които ще образуват съда, компетентен да реши
този спор, трябва да бъде направен въз основа на
общия списък на членовете на Постоянния съд.
Ако арбитражният съд не бъде съставен по
споразумение между страните, постъпва се по
следния начин:
Всяка страна определя двама арбитри, от
които само единият може да бъде неин поданик
или да е избран измежду тези, които тя е посо-
чила за членове на Постоянния съд. Тези ар-
битри избират един главен арбитър.