Държавен вестник, бр. 103, 2002 г., стр. 18

С Т Р .  18
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  103
(2) След ползване на отпуск за присъствие на
учебни занятия и явяване на изпит работникът
или служителят е длъжен да представи студент-
ска (ученическа) книжка или друг документ от
учебното заведение за удостоверяване посеще-
нието на учебните занятия и явяването на изпит.
(3) Когато учащият се е отсъствал от учебни
занятия или не се е явил на изпит по неуважи-
телни причини, ползваният отпуск се счита
неплатен.”
Възражението тук е, че посочените изисква-
ния за ползване на отпуските на учащите се не се
съдържат в чл. 169, 170, 171 и 171а КТ. Това об-
стоятелство не е основание за отмяна на разпо-
редба на подзаконов нормативен акт, тъй като
предназначението му е не да възпроизвежда тек-
стове от закона, а да ги доразвие, а с чл. 51 от
наредбата е сторено тъкмо това—уреден е начи-
нът, по който учащият се работник или служи-
тел може да упражни правото си на отпуск.
По чл. 52
Текстът гласи: “Чл. 52. (Изм., ДВ, бр. 54/
2001 г.) Съгласието на работодателя по чл. 169,
170 и 171 КТ се дава в писмена форма за всеки
отделен случай.”
Разпоредбата е в съответствие с изискване-
то на закона—чл. 173, ал. 1 КТ—платеният го-
дишен отпуск се ползва с писмено разрешение
на работодателя. В противоречие с правната
логика е да се приеме, че за ползването на всеки
отделен вид отпуск съответната разпоредба на
КТ трябва да съдържа и изискване за писмена-
та форма на съгласието на работодателя.
По чл. 53
Разпоредбата урежда начина на изчисление
на възнаграждението при ползване на отпуск
по чл. 168, 169 и 170 КТ. Същата не противоре-
чи на закона, липсват и възражения за това.
По чл. 54
Текстът гласи: “Чл. 54. (Изм., ДВ, бр. 54/
2001 г.) Работниците и служителите от расте-
ниевъдството и животновъдството, механиза-
торите в селското и горското стопанство и ра-
ботниците и служителите от дърводобива в стра-
ната, които работят по трудово правоотноше-
ние за неопределено време, в неблагоприятни-
те за работа поради климатичните условия дни
и месеци, със заповед на ръководителя на пред-
приятието ползват неплатен отпуск по чл. 160
КТ. В този случай отпускът по чл. 160, ал. 2 КТ
се признава за трудов стаж в размер до 60 ра-
ботни дни през една календарна година.”
Жалбоподателят сочи противоречие на раз-
поредбата с чл. 160, ал. 1 КТ, където не е пред-
видено предоставяне на неплатен отпуск по
разпореждане на работодателя, а само по иска-
не на работника и служителя. Възражението не
се споделя предвид специфичния характер на
работа в посочените отрасли, в голяма степен
зависим от подходящи климатични условия.
Освен това в ал. 2 на чл. 160 КТ законът е пред-
видил компенсация за този вид неплатен от-
пуск чрез признаването му за трудов стаж.
По чл. 55
Текстът гласи: “Чл. 55. (Изм., ДВ, бр. 54/
2001 г.) (1) Платеният или неплатеният служе-
бен или творчески отпуск по чл. 161, ал. 1 КТ се
ползва при условия и по ред, установени в ко-
лективния трудов договор или в споразумение
между страните по трудовото правоотношение.
(2) Възнаграждението, което се изплаща на
работника или служителя при ползване на пла-
тения служебен или творчески отпуск, се опре-
деля по реда на чл. 177 КТ.”
Жалбоподателят неоснователно твърди, че
разпоредбата на ал. 1 повтаря тази на чл. 161, ал. 1
КТ, тъй като визираните там условия и ред са
относими към разрешаването, а не към ползва-
нето на платения служебен или творчески отпуск,
което е предмет на ал. 1 на чл. 55 от наредбата.
По изложените съображения разпоредбите
на чл. 5, ал. 1, 2 и 5; чл. 20, ал. 1 и 3; чл. 21, ал. 1
и 2 и чл. 23, ал. 1 от наредбата следва да се от-
менят на основание чл. 12, т. 4 ЗВАС. Жалбата
в останалата є част следва да се отхвърли като
неоснователна. Поради това Върховният адми-
нистративен съд, петчленен състав,
Р Е Ш И :
Отменя като незаконосъобразни разпоред-
бите на чл. 5, ал. 1, 2 и 5; чл. 20, ал. 1 и 3; чл. 21,
ал. 1 и 2 и чл. 23, ал. 1 от Наредбата за работно-
то време, почивките и отпуските, приета с Пос-
тановление № 72 на Министерския съвет и Цен-
тралния съвет на Българските професионални
съюзи от 30.XII.1986 г. (обн., ДВ, бр. 6 от 1987 г.,
изм., бр. 31, 55 и 59 от 1991 г., бр. 59 и 67 от 1993 г.,
бр. 38 от 1994 г.; изм. и доп., бр. 54 от 2001 г.).
Отхвърля жалбата на “Кремиковци”—АД,
София, кв. “Ботунец”—1870, в останалата є част
като неоснователна.
Решението не подлежи на обжалване и вли-
за в сила от деня на обнародването му в “Дър-
жавен вестник”.
Председател: Владислав Славов
59663
РЕШЕНИЕ № 9463
от 25 октомври 2002 г.
по административно дело № 4386 от 2002 г.
Върховният административен съд в състав:
председател—Светла Петкова, и членове: Ли-
лян Цачев, Бисерка Коцева, Александър Елен-
ков, Захаринка Тодорова, при участието на сек-
ретар-протоколиста Нина Спасова разгледа ад-
министративно дело № 4386 по описа на Вър-
ховния административен съд—петчленен със-
тав, за 2002 г., докладвано от съдията Алексан-
дър Еленков.
Производство по чл. 23 от Закона за Върхов-
ния административен съд (ЗВАС).
Образувано е по жалба на “Асоциация за
европейска интеграция и права на човека”,
Пловдив, за отмяна на т. 8 от раздел V “Общи
разпоредби” на Инструкция № 18 от 14.Х.1992 г.