Държавен вестник, бр. 60, 2016 г., стр. 6

СТР.  6	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  60
От постъпилите по делото писмени стано-
вища на заинтересуваните институции, моти-
вирана позиция за цялостната основателност 
на искането на президента и неговото уважа-
ване са изразили министърът на външните 
работи, министърът на правосъдието и Вис-
шият адвокатски съвет. Като са подкрепили 
съображенията в искането, са аргументирали 
позиция, че оспорените части на Решението 
нарушават Конституцията, тъй като приети-
те с него въпроси са от компетентността на 
Велико Народно събрание и следователно 
не могат да бъдат предмет на национален 
референдум (т. 2 и 6), докато въпросът, фор-
мулиран по т. 4, е напълно идентичен с вече 
поставения на предходния референдум – от 
25.10.2015 г. Изложени са подробни съображе-
ния, че решаването на въпросите, предложени 
като предмет на референдума и приети по 
т. 2 и 6, се отнасят до конституционни изме-
нения, свързани с промени във формата на 
държавно управление и пряко отнасящи се 
до конституционния статус на институциите 
на законодателната и изпълнителната власт.
Министърът на вътрешните работи е депо-
зирал становище по същество само в частта 
на искането, отнасяща се до т. 6 от Решение-
то – по въпроса за възможността директорите 
на областните дирекции и началниците на 
районните управления в областните дирекции 
на МВР да се избират с мажоритарна изби-
рателна система с абсолютно мнозинство в 
два тура. Изразената позиция е, че искането 
е основателно, тъй като МВР е администра-
ция, представляваща част от изпълнителната 
власт. Промяната на правния статус на част 
от неговия професионален състав и немину-
емата му политизация, предвид провеждането 
на изборните процедури, е в нарушение на 
конституционния принцип за разделение на 
властите, водещо и до нарушаване на стаби-
литета на държавната служба.
Министърът на регионалното развитие 
и благоустройството е изразил позиция, че 
неговата компетентност е ограничена до дей-
ността на ГД „ГРАО“ към министерството, 
свързана с извършването на служебна проверка 
на подписката и списъците и обезпечаване 
на дейностите по подготовката и произвеж-
дането на национален референдум, поради 
което не взема становище по съществото на 
конституционния спор. 
Омбудсманът на Република България е 
депозирал писмено становище, че Решение-
то в оспорените си части е в съответствие с 
Конституцията, тъй като въпросите, предмет 
на предложението за национален референдум, 
са конституционно допустими. Според ом-
будсмана те не засягат ценностното ядро на 
Основния закон – правата на човека, демокра-
тичния характер на политическата система, 
принципите на правовата държава, народния 
суверенитет и разделението на властите. Дори 
и въпросите, изискващи конституционни про-
мени, които могат да бъдат направени само от 
Велико Народно събрание, а не по силата на 
резултата от референдума, не могат да бъдат 
третирани като противоконституционни, за-
щото тяхното значение ще бъде необвързващо, 
само от консултативен характер.
Останалите конституирани заинтересувани 
институции не са представили писмени ста-
новища в предоставения им срок.
От поканените да предложат писмено ста-
новище заинтересувани от предмета на делото 
неправителствени, съсловни, синдикални и 
други организации по смисъла на чл. 20а, ал. 2 
от Правилника за организацията на дейността 
на Конституционния съд (ПОДКС) мотивирана 
позиция за неоснователност на искането на 
президента са изразили: Инициативен комитет 
с председател Станислав Трифонов, сдружение 
„Болкан Асист“, „Федерация на независимите 
студентски дружества“ и фондация „Български 
адвокати за правата на човека“. Според тях в 
нито една своя част оспореното Решение не 
противоречи на Конституцията. Обобщено, 
макар и с различни акценти и нюанси, те 
считат, че правото на гражданите да вземат 
решение на референдум е конституционно 
гарантирано, включително по въпроси за 
промяна на Конституцията. То не може да 
бъде ограничавано, защото мястото на народа 
в качеството му на суверен предопределя и 
правото му да решава въпросите по чл. 158 
от Конституцията или чрез Велико Народно 
събрание, или чрез национален референдум.
Сдружение „Институт за социална инте-
грация“ и сдружение „Национална младежка 
мрежа“ са подкрепили изцяло съображенията, 
изложени в искането на президента. Считат, 
че в оспорените си части Решението проти-
воречи на множество конституционни норми, 
включително на принципа за върховенство на 
Конституцията.
Съюзът на юристите в България и Ин-
ститутът за модерна политика са изразили 
становище, че искането на президента е 
основателно в частта относно т. 2 на Реше-
нието, което намират за противоречащо на 
Конституцията и неоснователно в останалата 
му част. Компетентността на Велико Народ-
но събрание за конкретната конституционна 
промяна изключва възможността въпросът да 
бъде решен на референдум, докато по т. 4 и 
6 такива конституционни пречки няма. Про-
веденият през 2015 г. национален референдум 
по въпроса за електронното гласуване не е 
произвел правновалидния резултат, а в Кон-
ституцията липсва забрана за повторно реша-
ване на вече поставян на допитване въпрос. 
Прекият избор на директори на полицейски 
управления е въпрос на уреждане със закон 
и не налага конституционни промени.