Държавен вестник, бр. 27, 2005 г., стр. 2

С Т Р .  2
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  27
1. не може да бъде повече от 40 часа за нена-
вършилите 18-годишна възраст работници и
служители;
2. може да бъде повече от 40 часа за другите
работници и служители, но само със съгласие-
то на работника или служителя и без да се на-
рушава установената с този кодекс минимална
междудневна и междуседмична почивка.”
Законът е приет от XXXIX Народно събра-
ние на 16 март 2005 г. и е подпечатан с офици-
алния печат на Народното събрание.
Председател на Народното събрание:
Борислав Великов
12044
Чл. 4. (1) В случай на домашно насилие по-
страдалото лице има право да се обърне към
съда за защита.
(2) В случаите, когато са налице данни за
пряка и непосредствена опасност за живота или
здравето на пострадалото лице, то може да
подаде молба до полицейските органи за нала-
гане на спешни мерки съгласно чл. 76 от Зако-
на за Министерството на вътрешните работи.
Органите на Министерството на вътрешните
работи изпращат в съда молбата заедно с обяс-
нението на извършителя, ако такова е дадено,
и съставения протокол за наложените мерки,
като посочват обстоятелствата за незабавна
съдебна защита.
(3) По искане на пострадалото лице всеки
лекар е длъжен да издаде документ, в който
писмено да удостовери констатираните от него
увреждания или следи от насилие.
Чл. 5. (1) Защитата срещу домашното наси-
лие се осъществява чрез:
1. задължаване на извършителя да се въз-
държа от извършване на домашно насилие;
2. отстраняване на извършителя от съвмест-
но обитаваното жилище за срока, определен
от съда;
3. забрана на извършителя да приближава
жилището, местоработата и местата за социал-
ни контакти и отдих на пострадалото лице при
условия и срок, определени от съда;
4. временно определяне местоживеенето на
детето при пострадалия родител или при роди-
теля, който не е извършил насилието, при усло-
вия и срок, определени от съда, ако това не
противоречи на интересите на детето;
5. задължаване на извършителя на насилие-
то да посещава специализирани програми;
6. насочване на пострадалите лица към прог-
рами за възстановяване.
(2) Мерките по ал. 1, т. 2, 3 и 4 се налагат за
срок от един месец до една година.
(3) Във всички случаи съдът с решението по
чл. 15, ал. 1 налага на извършителя и глоба в
размер от 200 до 1000 лв.
Чл. 6. (1) Държавата създава условия за из-
пълнението на програми за превенция и защи-
та от домашно насилие и програми, осигурява-
щи помощ на пострадалите лица.
(2) Органите на изпълнителната власт из-
вършват подбор и обучение на лицата, натова-
рени със защитата по този закон.
(3) Органите на изпълнителната власт и
регистрираните по реда на чл. 18, ал. 2 и 3 от
Закона за социално подпомагане физически и
юридически лица работят съвместно за защита
на лицата, пострадали от домашно насилие.
(4) Лицата по ал. 3 разработват, организи-
рат изпълнението и изпълняват програмите по
чл. 5, ал. 1, т. 5 и 6.
УКАЗ № 45 
На основание чл. 98, т. 4 от Конституцията
на Република България
П О С Т А Н О В Я В А М :
Да се обнародва в “Държавен вестник” За-
конът за защита срещу домашното насилие,
приет от ХХХIX Народно събрание на 16 март
2005 г.
Издаден в София на 23 март 2005 г.
Президент на републиката: Георги Първанов
Подпечатан с държавния печат.
Министър на правосъдието: Антон Станков
ЗАКОН
за защита срещу домашното насилие
Г л а в а  п ъ р в а
ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
Чл. 1. (1) Този закон урежда правата на ли-
цата, пострадали от домашно насилие, мерките
за защита и реда за тяхното налагане.
(2) Отговорността по този закон не изключ-
ва гражданската и наказателната отговорност
на извършителя.
Чл. 2. Домашно насилие е всеки акт на фи-
зическо, психическо или сексуално насилие,
както и опитът за такова насилие, принудител-
ното ограничаване на личната свобода и на
личния живот, извършено спрямо лица, които
се намират или са били в семейна или родстве-
на връзка, във фактическо съпружеско съжи-
телство или които обитават едно жилище.
Чл. 3. Защита по този закон може да търси
всяко лице, пострадало от домашно насилие,
извършено от:
1. съпруг или бивш съпруг;
2. лице, с което се намира или е било във
фактическо съпружеско съжителство;
3. лице, от което има дете;
4. възходящ;
5. низходящ;
6. брат или сестра;
7. роднина по сватовство до втора степен;
8. настойник, попечител или приемен ро-
дител.