Държавен вестник, бр. 32, 2019 г., стр. 33

БРОЙ  32	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  33  
ДЪРЖАВНИ ВЕДОМСТВА,
УЧРЕЖДЕНИЯ И ОБЩИНИ
БЪЛГАРСКИ ВЕТЕРИНАРЕН СЪЮЗ
КОДЕКС
за добра ветеринарномедицинска практика и 
професионална етика на ветеринарния лекар
Част 1. Въведение
1. Целта на Кодекса за добра ветеринарно-
медицинска практика и професионална етика 
(по-долу „Кодекса“) е да определи основните 
норми на поведение, които трябва да бъдат съб­
людавани от ветеринарните лекари, извършващи 
ветеринарномедицинска дейност на територията 
на Република България и членуващи в БВС, 
като по този начин се гарантират интересите на 
клиента, на пациента, изграждането на доверие 
в обществото към ветеринарната професия и ло-
ялността на конкуренцията между ветеринарните 
лекари, упражняващи професията. 
2. Упражняването на ветеринарномедицинска 
дейност не се ограничава само до лечение и 
отношение лекар – пациент, затова този Кодекс 
разглежда набор от правила, спазването на които 
гарантира опазване здравето на животните и тях-
ното добро състояние, опазване на общественото 
здраве, околната среда, както и поставя основите 
на взаимоотношенията ветеринарен лекар – кли-
ент и отношенията между ветеринарните лекари, 
упражняващи професията.
3. Кодексът за добра ветеринарномедицинска 
практика има задължителен характер за всички 
ветеринарни лекари, които членуват в БВС, и 
информативен за ветеринарните лекари, които 
не упражняват професията си или са служители 
в държавната администрация, осъществяваща 
контрол върху ветеринарномедицинската практи-
ка. Всеки член на БВС е длъжен да практикува 
професията си съобразно принципите, заложени 
в този Кодекс. 
Част 2. Нормативна база 
1. Кодексът е в съответствие със: 
а) Закона за ветеринарномедицинската дейност;
б) Закона за съсловната организация на вете-
ринарните лекари в България;
в) Закона за защита на животните; 
г) Закона за опазване на околната среда;
д) Кодекса за добра практика на Федерацията 
на европейските ветеринарни лекари. 
Част 3. 10 водещи принципа на практикува-
щия ветеринарен лекар 
1. Търсенето и осигуряването на най-подхо-
дяща грижа за повереното животно и неговото 
здравеопазване е първа грижа на практикуващия 
ветеринарен лекар. 
2. Ветеринарният лекар осигурява хуманно 
отношение и уважение към животните, лекувани 
в практиката му.
3. Ветеринарният лекар поддържа и развива 
професионалните си умения и знания през цялата 
си кариера. 
4. Той поощрява и поддържа добрите отноше-
ния с клиентите си, спечелвайки тяхното дове-
рие, уважавайки тяхната гледна точка и пазейки 
лекарска тайна. 
5. Поддържа добрата репутация на ветеринар-
ната професия.
6. Има членство в БВС и ветеринарна диплома. 
7. Насърчава и полага усилия да поддържа 
добри взаимоотношения с колегите от професията. 
8. Разбира и спазва законовите разпоредби 
във връзка с предписването, съхранението и 
снабдяването с ветеринарномедицински продукти. 
9. Ветеринарният лекар се запознава свое-
временно и спазва законодателството, свързано 
с ветеринарната професия, с това като член на 
професионалната общност, като работодател, 
наемен работник и като собственик на бизнес. 
10. Отговаря бързо, цялостно и любезно на 
оплаквания и критики. 
Част 4. Отговорности към пациентите 
1. Ветеринарният лекар трябва:
1.1. Да третира всички пациенти независимо от 
вида им хуманно, с уважение и имайки предвид 
на първо място благосъстоянието им.
1.2. Ако практиката работи на 24-часов ре-
жим, да осигури еднакви грижи както за спеш-
ните случаи, така и за тези, дошли в нормално 
работно време.
1.3. Достигайки до окончателната диагноза, 
вземайки предвид възрастта на животното, сте-
пента на травма или заболявания и вероятното 
качество на живот след лечението, ветеринарният 
лекар трябва да направи пълна и реалистична 
оценка на възможностите за лечение или евтана-
зия, изхождайки от мисълта за благоденствието 
на животното. 
1.4. Да осигури подходящи условия в помеще-
нията на практиката и в оборудването във връзка 
с грижата и надзора за поверените хоспитализи-
рани пациенти.
1.5. Отговорно да предписва медицинските 
продукти.
1.6. Ветеринарният лекар не трябва да предиз-
виква страдание на пациента чрез: 
a) ненужни наранявания;
b) прекомерни рестрикции за ограничаване 
на естественото му поведение;
c) неосигуряване на подходящо обезболяващо;
d) пренебрегване.
2. Ветеринарният лекар трябва да взема винаги 
предвид принципа на петте свободи за оценка на 
хуманното отношение към пациента:
2.1. Да не е жадно и гладно.
2.2. Да е предпазено от нараняване или за-
боляване.
2.3. Да е предпазено от болка или страдание.
2.4. Да е свободно да проявява естествени 
норми на поведение.
2.5. Да не е лишено от подслон.
3. Ветеринарният лекар трябва да лекува всички 
животни, оставени на грижите му. 
НЕОФИЦИАЛЕН РАЗДЕЛ