Държавен вестник, бр. 82, 2015 г., стр. 49

БРОЙ  82	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  49  
2. устройство на нископланински горски 
райони;
3. устройство на високопланински райони;
4. устройство на безлесни райони;
5. устройство на частично залесени райони;
6. комбинирано устройство. 
(2) Районите, в които се прилагат отделните 
устройства и съдържанието им, са посочени 
в приложение № 27.
Раздел ІII
Таксация на дивеча
Чл. 105. (1) С таксацията на дивеча се 
установят количеството на дивеча, съотноше-
нието по пол при видовете с добре изразен 
полов диморфизъм, съотношението по възраст, 
здравословното и физическото състояние на 
дивеча.
(2) Таксацията се извършва чрез анализ 
на целогодишни наблюдения и резултати от 
ползването. Тя се провежда съгласно методите 
в приложение № 28 и е основа за планирането 
в ловното стопанство.
Раздел IV
Бонитиране на дивечовите местообитания 
Чл. 106. (1) Бонитиране на дивечовите 
местообитания е оценка на тяхната ловно­
стопанска производителност.
(2) Бонитирането на дивечовите местооби-
тания се извършва с плана за ловностопански 
дейности. 
(3) Чрез бонитиране на дивечовите место-
обитания се определят допустимите запаси на 
дивеча, които могат да се поддържат в ловно­
стопанските райони, на базата на естествената 
производителност на местообитанията.
(4) Ловностопанският бонитет e показател, 
определящ ловностопанската производител-
ност на дадено дивечово местообитание, 
изразен чрез величината на допустимия 
(нормалния) дивечов запас върху единица 
площ, коефициента на годишния прираст и 
естествените загуби.
Чл. 107. (1) На бонитиране подлежат всич-
ки ловностопански райони на страната за 
всички видове дивеч, който ги обитава или 
е планирано да ги обитава.
(2) Бонитирането на дивечовите местооби-
тания се извършва въз основа на типовете 
местообитания за едрия дивеч, а за дребния 
дивеч – по съответната бонитетна таблица от 
приложение № 29.
Чл. 108. (1) Тип местообитание е част от 
територия с близки климатични, орографски, 
почвени, фитоценологични, стопански и други 
условия, включващи един или няколко типа 
гора със сходна характеристика, които обез-
печават нормалното развитие на дивеча през 
биологичните цикли от живота му.
(2) В едно и също местообитание могат да 
обитават различни видове дивеч при съответ-
ния им бонитет на местообитание.
(3) Най-малката единица, въз основа на 
която може да се определя тип местообита-
ние, е отделът.
(4) Незалесените площи с големина до 
10 ха се отнасят към типа местообитание, в 
което са включени.
(5) За незалесените площи с големина над 
10 ха не се определя тип местообитание, но се 
начислява запас за едрия дивеч при наличие 
на подходящи условия. 
Чл. 109. (1) При определяне на екологич-
ната характеристика на местообитанието се 
отчитат релефът, почвите, хидрографската 
мрежа, растителността, климатичните и 
стопанските фактори, както и наличието 
на хищници. 
(2) За климатичните фактори определящи 
са критичните зимни и летни температури, 
валежите през зимата и през пролетта и 
продължителността на задържане на снежна 
покривка.
(3) Стопанските фактори за определяне 
екологичната характеристика на типа место-
обитание са механизацията и химизацията на 
селското стопанство, видът и интензивността 
на горскостопанските мероприятия, живот-
новъдството, пашата на домашни животни 
и интензивността на ловностопанските ме-
роприятия.
Чл. 110. (1) Нормалният запас на дивеча 
е този, който съответства на екологичния 
капацитет на местообитанието.
(2) Допустимият запас е функция на нор-
малния запас и представлява количеството 
дивеч, което може и трябва да се достигне, за 
да се гарантира устойчивото възпроизводство 
и оптимално ползване при минимални щети 
и повреди от дивеча. 
(3) При развъждане на дивеч, съчетано с 
провеждане на интензивни ловностопански 
мероприятия, се допуска увеличаване на до-
пустимия запас със стопански коефициент, 
посочен в приложение № 29. Този запас се 
нарича стопански запас.
(4) Отразеният в бонитетните таблици 
допустим запас на всеки вид дивеч, отглеж-
дан на свобода, съответства на количеството 
дивеч на 100 ха през пролетта, преди да са 
родени приплодите, на базата на естествената 
производителност на местообитанията, при 
запазено равновесие в екосистемата и недо-
пускането на щети над 10 % върху горското 
и селското стопанство. 
(5) Действителният запас на дивеча е уста-
новеният запас през пролетта преди раждането 
на приплодите.