Държавен вестник, бр. 10, 2003 г., стр. 82

С Т Р .  82
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  10
а—обемът в ml на аликвотна част, взета от послед-
ния разреден разтвор (6.2.);
Хs—масата на молибден в µg на анализирания раз-
твор (6.2);
Хb—масата на молибден в µg на празната проба (7.1),
чийто обем съответства на обема (a) от аликвотната
част на анализирания разтвор (6.2);
V—обемът в ml на екстракта, получен съгласно
метод 8.1 или 8.2;
D—факторът, съответстващ на разреждането, из-
вършено в етап 6.2;
М—масата в грамове на анализираната проба, взета
съгласно метод 8.1 или 8.2.
Изчисляване на фактора на разреждане D: ако (a1)
и (a2) са последователни аликвотни части и (V1) и (V2)
са обемите, отговарящи на съответните разреждания,
факторът на разреждане се изчислява, както следва:
V1
V2
D =(–– ) . (–– ).
a1
a2
Метод 8.11
Определяне съдържанието на цинк в торови екстракти
чрез атомноабсорбционна спектрофотометрия
1. Обхват
Този метод описва процедура за определяне съдър-
жанието на цинк в торови екстракти.
2. Област на приложение
Тази процедура се прилага за анализ на проби от
торове, екстрахирани по методи 8.1 и 8.2, за които съ-
ществува изискване да се обявява общото и/или водо-
разтворимото съдържание на цинк.
3. Принцип
След подходящо третиране и разреждане на екст-
рактите съдържанието на цинк се определя чрез атом-
ноабсорбционна спектрофотометрия.
4. Реактиви
4.1. Разтвор на солна киселина, около 6 М:
Виж метод 8.4 (4.1).
4.2. Разтвор на солна киселина, около 0,5 М:
Виж метод 8.4 (4.2).
4.3. Разтвори на лантанова сол (10g La/l):
Виж метод 8.4 (4.3).
4.4. Разтвори на цинк за калибриране:
4.4.1. Основен разтвор на цинк (1000 µg/ml):
В 1000-милилитрова мерителна колба се разтваря 1
грам цинк на прах или люспи, претеглен с точност до
0,1 mg, в 25 ml от 6-моларната солна киселина (4.1).
След пълното разтваряне се долива  вода до марката и
се разбърква старателно.
4.4.2. Работен разтвор на цинк (100 µg/ml):
В 200-милилитрова мерителна колба се разреждат
20 ml от основния разтвор (4.4.1) с 0,5-моларна солна
киселина (4.2). Долива се до марката от 0,5-моларната
солна киселина и се разбърква старателно.
5. Апаратура
Атомноабсорбционен спектрофотометър:
Виж метод 8.4 (5). Уредът трябва да бъде снабден с
източник на лъчение на характеристичните линии на
цинка (213,8 nm). Спектрофотометърът трябва да поз-
волява корекции на фона.
6. Подготовка на разтвора за анализ
6.1. Разтвор на цинков екстракт:
Виж методи 8.1 и/или 8.2 и, ако е подходящ, 8.3.
6.2. Приготвяне на разтвора за анализ:
Виж метод 8.4 (6.2). Анализираният разтвор трябва
да съдържа обемни 10 % от разтвора на лантанова сол.
7. Процедура
7.1. Приготвяне на празната проба:
Виж метод 8.4 (7.1). Празната проба трябва да съ-
държа обемни 10 % от използвания в етап 6.2 разтвор
на лантанова сол.
7.2. Приготвяне на разтвори за калибриране:
Виж метод 8.4 (7.2). За оптимален интервал от 0 до
5 µg/ml цинк се поставят съответно 0, 0,5, 1, 2, 3, 4 и 5 ml
от работния разтвор (4.4.2) в поредица от 100-милилит-
рови мерителни колби. При необходимост концентра-
цията на солна киселина се нагажда, за да се довежда по
възможност максимално до тази на анализирания раз-
твор. Добавят се по 10 ml от разтвора на лантанова сол,
използван в 6.2, във всяка мерителна колба. Долива се
до марката 100 ml от 0,5-моларната солна киселина (4.2)
и се разбърква старателно.
Тези разтвори съдържат съответно 0, 0,5, 1, 2, 3, 4 и
5 µg/ml цинк.
7.3. Определяне
Виж метод 8.4 (7.3). Спектрофотометърът (5) се под-
готвя за измервания при дължина на вълната 213,8 nm.
8. Изразяване на резултатите
Виж метод 8.4 (8).
Процентното съдържание на цинк в тора се изчис-
лява, както следва:
[(Хs—Хb) . V . D]
Zn % = ––––––––––– ,
(М . 104)
ако се използва метод 8.3:
[(Хs—Хb) . V . 2D]
Zn % = ––––––––––– ,
(М . 104)
където:
Zn  e количеството цинк, изразено като процентно
съдържание в тора;
Хs—концентрацията в µg/ml на анализирания раз-
твор (6.2);
Хb—концентрацията в µg/ml на празната проба (7.1);
V—обемът в ml на екстракта, получен съгласно
метод 8.1 или 8.2;
D—факторът, съответстващ на разреждането, из-
вършено в етап 6.2;
М—масата в грамове на анализираната проба, взета
съгласно метод 8.1 или 8.2.
Изчисляване на фактора на разреждане D:
Ако (a1), (a2), (a3),…..., (ai) и (a) са аликвотните части
и (V1), (V2), (V3), ... , (Vi) и (100) са обемите в ml, съот-
ветстващи на техните разреждания, факторът на раз-
реждане ще се равнява на:
V1
V2
V3
Vi
100
D =(–– ) . (–– ) . (–– ). .... .(–– ) . (––).
a1
a2
a3
ai
a
М е т о д и  9
Микроелементи при концентрация над 10 %
Метод 9.1
Екстрахиране на общото количество
на микроелементи
1. Обхват
Този метод определя процедурата за екстрахиране
на следните видове микроелементи: общото съдържа-
ние на бор, кобалт, мед, желязо, манган, молибден и
цинк. Целта е да се извършат минимален брой екстрак-
ции и където е възможно, да се използва един и същ
екстракт за определяне общото съдържание на всеки
от изброените по-горе микроелементи.
2. Област на приложение
Тази процедура се отнася за торове, които съдър-
жат един или повече от следните микроелементи: бор,
кобалт, мед, желязо, манган, молибден и цинк. Тя се
прилага за всички видове микроелементи, чието обяве-
но съдържание е над 10 %.
3. Принцип
Разтваряне в кипяща разредена солна киселина.
Забележка. Екстракцията е емпиричен процес и може
да не е количествена в зависимост от продукта или дру-
гите съставни части на тора. Понякога, по-специално при
някои манганови оксиди, екстрахираното количество
може да бъде значително по-малко от общото количес-
тво манган, което се съдържа в продукта. Задължение на
производителя на торове е да гарантира, че обявеното
съдържание действително отговаря на екстрахираното
количество съгласно условията на приложения метод.