Държавен вестник, бр. 27, 2007 г., стр. 7

Б Р О Й  27
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  7
Именно специфичното, а не общото се про-
явява с особена сила при тези предприятия.
Топлопреносните предприятия в конкретния
случай и електро- и газопреносните в останали-
те са особени участници в стопанския оборот и
са фактически монополисти в даден регион. Този
монопол обаче не може а priori да се възприеме
единствено като привилегия (за това по-долу).
Изискванията за еднакви правни условия за
стопанска дейност по смисъла на чл. 19, ал. 2 от
Конституцията не са относими директно към
защитата на правата на потребителя, макар
ефективността на тази защита да е обусловена
от дейността на производството на стоки и ус-
луги. Принципът за еднакви правни условия за
стопанска дейност не се отнася до отношения-
та между производител и потребител. Той има
предвид пазарната свобода на стопанските су-
бекти, макар че тя способства чрез създадените
от нея условия за конкуренция и към подобря-
ване качеството на потреблението. Това са оба-
че защитните икономически механизми на сво-
бодния пазар, които трябва да се различават от
правните средства за защита на потребителя,
които включват стандарти за качество на по-
требяваната стока или услуга и правен механи-
зъм за обезпечаване на тази защита. Синтак-
тичният анализ на чл. 19, ал. 2 от Конституци-
ята показва, че съществува връзка между прин-
ципите на еднаквите правни условия за стопан-
ска дейност и защитата на потребителя. Макар
тези две дейности да се осъществяват едновре-
менно, те не са идентични. Поради това пре-
ценката за конституционосъобразност на
чл. 154, ал. 1 ЗЕ следва да акцентира върху за-
щитата на правата на потребителя.
Оспорената разпоредба не е противоконсти-
туционна, защото е израз на единна законодател-
на концепция за засилена правна защита на взе-
манията на дружествата, доставчици на енергия.
Ускореният ред за тяхното събиране по реда на
чл. 237, буква “к” ГПК се отнася не само до топ-
лофикационните услуги, но и до електро-
снабдяването, газовите доставки и до другата все-
общо предлагана услуга, осигурявана от ВиК дру-
жествата. Всички тези предприятия, доставчици
на посочените с жизнено значение услуги, са тре-
тирани еднакво със създаване на еднакви правни
условия по отношение на реализацията на иконо-
мическия резултат от дейността им. Събираемост-
та на вземанията им от потребителите се гаран-
тира по облекчен ред без провеждане на осъдите-
лен исков процес. За това абонатите на топлофи-
кационните дружества не могат да се приравнят
с потребителите от другите стопански отрасли,
където такъв способ за събиране на вземанията
за предоставяне на стоки и услуги не е предвиден.
Създадената с атакуваната разпоредба въз-
можност топлофикационните дружества да съ-
бират вземанията си по облекчен ред не пред-
ставлява неравноправна клауза в потребител-
ския договор при общи условия, сключен меж-
ду доставчика на топлофикационната услуга и
нейния потребител, тъй като това се налага от
режима на работа на тези предприятия и значе-
нието на този вид услуга за обществото.
 Те имат не привилегията, а задължението
да доставят топлинна енергия на всички потре-
бители, без каквато и да е възможност да изби-
рат своите контрагенти, което е характерно при
свободата на договаряне.
Независимо че са търговски дружества, те
имат не привилегията, а задължението да про-
дължат да доставят топлинна енергия, дори
когато не получават навреме или изцяло на-
срещната престация, когато става дума за бол-
ници, детски и учебни заведения, социални
домове, важни за икономиката предприятия с
непрекъснат производствен цикъл, сгради—
етажна собственост, дори когато част от оби-
тателите не заплащат доставената им топлин-
на енергия.
Тези особени характеристики на дейността
налагат необходимостта от бърза възвръщае-
мост на вложените средства за доставката на
топлофикационната услуга, което определя и
облекчения ред за събиране на вземанията от
неизправния потребител. Издаване на изпъл-
нителен лист за тяхното принудително събира-
не без провеждане на исково производство цели
бързо възстановяване на сумите, необходими
за непрекъснатостта на процеса на топлопода-
ване, който би бил нарушен и дори прекратен,
ако дружеството се декапитализира. Такава
опасност реално съществува, ако цената на все-
общо предлаганата услуга вместо по облекче-
ния ред на чл. 237, буква “к” ГПК се събира от
доставчика чрез общия исков процес, при кое-
то се отлага във времето снабдяването му с из-
пълнителен лист.
 В заключение икономическата целесъоб-
разност, продиктувана от необходимостта от
нормалното функциониране на енергийния от-
расъл, от който зависи качеството на потреб-
ление на изправните потребители, както и об-
щото качество на живота в обществото, опре-
делят облекчения процесуален ред за защита
на интересите на доставчика на топлофика-
ционната услуга.
Въпреки това правото на защита на потре-
бителите на топлофикационни услуги е гаран-
тирано, поради което с оспорената разпоредба
не е нарушен чл. 56 от Конституцията. И по
несъдебното изпълнително основание по
чл. 154, ал. 1 ЗЕ на длъжника предварително е
известно вземането и неговият размер. Цена-
та на услугата се определя от регулаторния ор-
ган—ДКЕВР, чието решение подлежи на съ-
дебен контрол. Потребената топлоенергия се
измерва с топломер, а в сгради—етажна соб-
ственост, се разпределя по системата за дяло-
во разпределение по правила и методика, одоб-
рена в Наредба № 2 от 2004 г. за топлоснабдя-
ването (ДВ, бр. 68 от 2004 г.). При тази систе-
ма сумите за цената на ползваната топлоенер-
гия от неизправни длъжници се събира само
след изготвена и приложена изравнителна
сметка. По тази сметка потребителите могат
да правят рекламации в 15-дневен срок, а след
начисляване на сумата от предприятието за
потребената топлинна енергия— в 45-дневен
срок. Тези възможности за потребителя да из-