Държавен вестник, бр. 11, 2013 г., стр. 37

БРОЙ  11	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  37  
ПРИ ЛЕЧЕНИЕ ПО КЛИНИЧНАТА ПЪТЕКА ЛЕЧЕБНОТО ЗАВЕДЕНИЕ Е ДЛЪЖНО ДА ОСИГУРЯ-
ВА СПАЗВАНЕТО ПРАВАТА НА ПАЦИЕНТА, УСТАНОВЕНИ В ЗАКОНА ЗА ЗДРАВЕТО. 
ПРАВАТА НА ПАЦИЕНТА СЕ УПРАЖНЯВАТ ПРИ СПАЗВАНЕ НА ПРАВИЛНИКА ЗА УСТРОЙСТВО-
ТО, ДЕЙНОСТТА И ВЪТРЕШНИЯ РЕД НА ЛЕЧЕБНОТО ЗАВЕДЕНИЕ.
3. ПОСТАВЯНЕ НА ОКОНЧАТЕЛНА ДИАГНОЗА.
Окончателната диагноза се поставя:
– след диагностична процедура, при налично микробиологично, биохимично и/или цитоморфологично 
изследване. 
4. ДЕХОСПИТАЛИЗАЦИЯ И ОПРЕДЕЛЯНЕ НА СЛЕДБОЛНИЧЕН РЕЖИМ.
Медицински критерии за дехоспитализация:
При осигуряване на точна диагноза и проведено лечение на основното заболяване с корекция на отчетени 
усложненията и отклоненията в жизнено важни функции.
Довършване на лечебния процес и проследяване
В цената на клиничната пътека влизат до два контролни прегледа при явяване на пациента в рамките на 
един месец след изписване и задължително записани в епикризата. 
Контролните прегледи след изписване на пациента се отразяват в специален дневник/журнал за прегледи, 
който се съхранява в диагностично-консултативния блок на лечебното заведение – изпълнител на болнична 
помощ. 
При диагноза, включена в Наредбата за диспансеризация, пациентът се насочва за диспансерно наблюде-
ние, съгласно изискванията на същата. 
5. МЕДИЦИНСКА ЕКСПЕРТИЗА НА РАБОТОСПОСОБНОСТТА – извършва се съгласно Наредбата за 
медицинската експертиза на работоспособността.
ІІІ. ДОКУМЕНТИРАНЕ НА ДЕЙНОСТИТЕ ПО КЛИНИЧНАТА ПЪТЕКА
1. ХОСПИТАЛИЗАЦИЯТА НА ПАЦИЕНТА се документира в „История на заболяването“ (ИЗ) и в част ІІ 
на „Направление за хоспитализация“, бл.МЗ – НЗОК №7.
2. ДОКУМЕНТИРАНЕ НА ДИАГНОСТИЧНО – ЛЕЧЕБНИЯ АЛГОРИТЪМ – в „История на заболяване-
то“ и Документ №1, който е неразделна част от ИЗ.
3. ИЗПИСВАНЕТО/ПРЕВЕЖДАНЕТО КЪМ ДРУГО ЛЕЧЕБНО ЗАВЕДЕНИЕ СЕ ДОКУМЕНТИРА В:
– „История на заболяването“;
– част ІІІ на „Направление за хоспитализация“ – бл.МЗ-НЗОК №7;
– епикриза – получава се срещу подпис на пациента (родителя/настойника), отразен в ИЗ.
4. ДЕКЛАРАЦИЯ ЗА ИНФОРМИРАНО СЪГЛАСИЕ (Документ №.........................) – подписва от пациента 
(родителя/настойника) и е неразделна част от „История на заболяването“.
ДОКУМЕНТ № 1 И ДЕКЛАРАЦИЯТА ЗА ИНФОРМИРАНО СЪГЛАСИЕ СЕ ПРИКРЕПЯТ КЪМ ЛИСТ 
„ИСТОРИЯ НА ЗАБОЛЯВАНЕТО“.
ДОКУМЕНТ № 4
ИНФОРМАЦИЯ ЗА ПАЦИЕНТА (РОДИТЕЛЯ /НАСТОЙНИКА/ПОПЕЧИТЕЛЯ)
Диагносично-терапевтични процедури в пулмологията с неголям обем и сложност включват методи за ди-
агностика и лечение на редица заболявания на бронхобелодробната система, плеврата, гръдната стена и/или 
средостение (лимфни възли, хранопровод и др.). Преди изследването лекуващия лекар и лекаря-бронхолог 
ще разговарят с Вас, относно необходимостта на провеждането на такова изследване и възможностите то да 
допринесе за точната диагноза и своевременно лечение на вашето състояние. Вие ще бъдете информирани 
за най-честите рискове при заплануваната процедура намеса. 
Защо се налага това изследване?
· За да се постави диагноза – диагностичните техники с малък и среден обем на сложност се налагат, 
тъй като често видът на някои заболявания се установява едва след взимане на биопсия от патологичното 
огнище, като материалът се зследва микроскопско.
· За ограничаване и/или отстраняване на причината за заболяването – често успоредно с извършване 
на диагностичните процедури с малък и среден обем на сложност при вродени и придобити заболявания на 
белия дроб, средостението и плеврата се налага да се започне и оптимално лечение (медикаментозното и/
или ендоскопско).
Видове диагностично-терапевтични методи:
А. Бронхоскопски – флексибилна бронхоскопия (ФБС) – апаратът е флексибилен (огъваем), с външен 
диаметър от 3,2 до 6,5 мм. Може да премине през устата или през носа, в зависимост от целта на изследва-
нето, под локална (местна) или обща анестезия.
Начин на упояване (анестезия):
Бронхологично изследване и лечение с локална анестезия – лекарството за локална (местна) анестезия 
се накапва и/или впръсква последователно в ноздрите и устна кухина със специален накрайник докато се 
появи чувство на изтръпване на устни и език. Следва накапване на анестетика върху гласните връзки и в тра-
хея – усеща се изтръпване на гърлото и затруднено гълтане. След анестезията може да се проведе изследване, 
като Вие няма да губите съзнание. Около 2 часа след завършване на бронхоскопията не можете да приемате 
все още храна, течности и медикаменти през устата, тъй като продължава действието на анестетика.
Бронхологично изследване и лечение под пълна упойка (обща анестезия) 
Особеностите на този вид анестезия може да научите от лекаря-анестезиолог. За Вас е важно, че няма да 
усещате манипулацията, като рисковете от този вид анестезия могат да бъдат по-големи.
Преди бронхоскопията се поставят медикаменти, подпомагащи извършването на изследването – нарича 
се ПРЕМЕДИКАЦИЯ.