Държавен вестник, бр. 95, 2018 г., стр. 27

БРОЙ  95	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  27  
от 1.02.2018 г. Данни направеното предложе-
ние да е било съпроводено с нарушаване на 
установения ред и възпрепятстване нормал-
ната работа на законодателния орган не са 
установени. В стенографския протокол липсва 
отразяване той да е нарушил едноминутното 
мълчание, с което народните представители 
станали и с наведени глави са поканени от 
председателя на НС да почетат жертвите на 
комунистическия режим и жертвите на въз-
родителния процес.
В заключение оспореното решение се явява 
юридически израз на санкция, наложена на 
заместник-председателя за това, че е упражнил 
като народен представител гарантираните му 
от Конституцията основни права. Недопустимо 
е в правовата държава упражняването на кон-
ституционни права от народен представител, 
свързано с изразяване на мнение, различно 
от това на парламентарното мнозинство, да 
бъде основание за санкционирането му с ос-
вобождаване от поста заместник-председател 
на парламента. Приетото решение е в про-
тиворечие с гаранцията за упражняване на 
основните права, прогласена с разпоредбата на 
чл. 38 от Конституцията, според която никой 
не може да бъде преследван или ограничаван 
в правата си поради своите убеждения. Във 
връзка с това следва да се посочи, че в кон-
кретния случай не е установено наличието 
на нито едно от ограниченията, посочени в 
чл. 39, ал. 2, чл. 40, ал. 2, чл. 41, ал. 1 и 2 от 
Конституцията, при упражняването на ко-
муникационните права, каквото позоваване 
или твърдения липсват и в съобразителната 
част на проекта за решение или по време на 
дебатите в пленарна зала. Извън посочените 
конституционни ограничения са преценките за 
политическа целесъобразност и политическа 
коректност, респ. съобразяване с мнението на 
парламентарното мнозинство, плод на които 
е оспореното решение. 
Недопустимо е по съображения за целе-
съобразност парламентът да приема актове, 
с които да се ограничават основни права, 
уредени с разпоредбите на чл. 11, 37, 38, 39 
и 67 от Конституцията, поради което оспо-
реното решение трябваше да бъде обявено 
за противоконституционно и на посочените 
основания.
 Мотивирани от изложеното, подписваме 
решението с особено мнение.
Конституционни съдии: 
Борис Велчев 
Цанка Цанкова 
Гроздан Илиев 
Таня Райковска
10099
РЕШЕНИЕ № 17
от 8 ноември 2018 г.
по конституционно дело № 9 от 2018 г.
Конституционният съд в състав: председа-
тел: Борис Велчев, членове: Цанка Цанкова, 
Стефка Стоева, Румен Ненков, Кети Маркова, 
Георги Ангелов, Анастас Анастасов, Гроздан 
Илиев, Мариана Карагьозова-Финкова, Кон-
стантин Пенчев, Таня Райковска, при участи-
ето на секретар-протоколиста Росица Симова 
разгледа в закрито заседание на 8 ноември 
2018 г. конституционно дело № 9/2018 г., док-
ладвано от съдията Таня Райковска. 
Производството е по чл. 149, ал. 1, т. 2 от 
Конституцията на Република България във 
фазата за решаване на делото по същество.
Делото е образувано на 28.03.2018 г. по 
искане на състав на Върховния касационен 
съд (ВКС) за установяване на противокон-
ституционност на чл. 225, ал. 3 от Закона за 
съдебната власт (ЗСВ) (обн., ДВ, бр. 64 от 
7.08.2007 г.; последно изм. и доп., бр. 77 от 
18.09.2018 г.). 
Според вносителя разпоредбата на чл. 225, 
ал. 3 ЗСВ противоречи на чл. 4, ал. 1, чл. 48, 
ал. 1 и 5 във връзка с чл. 31, ал. 3 и 4 от 
Конституцията.
Съдебният състав на ВКС посочва, че пра-
вото на освободения от длъжност магистрат 
да получи паричното обезщетение по чл. 225, 
ал. 1 и 3 ЗСВ попада под закрилата на прогласе-
ното и гарантирано в чл. 16 от Конституцията 
право на труд и произтичащото от това право 
да получи възнаграждение и обезщетение за 
положения труд, за което съгласно чл. 48, 
ал. 1, изр. 2 от Конституцията държавата е 
длъжна да създаде условия, респективно да не 
създава пречки за изплащането им. Поддържа 
се, че с атакуваната разпоредба се създава 
основание за ВСС да откаже изплащане на 
обезщетението без гаранции срещу прекомерна 
и произволна продължителност спрямо обви-
нените за умишлени престъпления съдии, про-
курори или следователи. Вносителят твърди, 
че отсъства легитимна цел за ограничаване 
правото на тези лица, липсва разумен баланс 
между средства и цели, чието постигане се 
търси, засяга се значително правната сфера 
на лицата, като се приравняват на виновни 
(презумпция за невиновност), търпят същите 
неблагоприятни последици, каквито и лицата 
с влязла в сила присъда. 
Доводи относно противоконституционност 
на чл. 225, ал. 3 ЗСВ са изложени от вноси-
теля и в представените след разпореждане 
от 31.05.2018 г. допълнителни съображения 
по делото. 
С определение от 3 юли 2018 г. Консти-
туционният съд е допуснал искането за раз-
глеждане по същество. Съдът е конституирал 
като заинтересовани институции: Народното 
събрание, Министерския съвет, министъра