Държавен вестник, бр. 112, 2002 г., стр. 11

Б Р О Й  112
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  11
В разпоредбата на чл. 19, ал. 1 ПОДНС е
предвиден квотният принцип като основен прин-
цип за конституиране на постоянните комисии.
Твърдението на искателите, че обвързване-
то на участието или неучастието в състава на
парламентарните комисии с участието или не-
участието в парламентарна група е противокон-
ституционно, тъй като в Конституцията не е
регламентирано понятието “парламентарна
група”, е несъстоятелно. Липсата на конститу-
ционна регламентация на този вид отношения
не ги прави противоконституционни. Ако съ-
ществува някаква зависимост между участие или
неучастие в парламентарна група и участие или
неучастие в парламентарна комисия, то тя се
отнася само до ръководството на парламентар-
ната комисия, тъй като напускането или из-
ключването на народен представител от парла-
ментарна група води до задължителното му
освобождаване от ръководството на съответ-
ната постоянна комисия—чл. 15, ал. 4 ПОДНС.
Членовете на постоянните комисии се изби-
рат по предложение на парламентарните групи
или на народен представител—чл. 19, ал. 3
ПОДНС, но окончателното решение се взема от
Народното събрание. В този случай не съществу-
ва някаква зависимост между участие или неучас-
тие в парламентарна група и участие или неучас-
тие в парламентарна комисия. Липсва обаче кон-
ституционна норма, по силата на която да бъде
вменено в задължение на Народното събрание,
всеки народен представител да бъде избран за
член на постоянна или временна комисия.
2. Що се касае до твърденията на искатели-
те, че процесните решения на Народното съб-
рание противоречат на разпоредбите на чл. 67,
ал. 2 и чл. 84 от Конституцията, същите са не-
състоятелни.
Според разпоредбата на чл. 67, ал. 2 от Кон-
ституцията народните представители действат
въз основа на Конституцията и законите в стра-
ната, както и в съответствие със своята съвест
и убеждения, докато в разпоредбата на чл. 84 от
Конституцията са визирани конкретните ком-
петенции на Народното събрание.
Свободният мандат на народните предста-
вители не означава неограничен мандат, зато-
ва защото според разпоредбата на чл. 67, ал. 2
от Конституцията народните представители
действат въз основа на Конституцията и зако-
ните в страната, т.е. тяхната свобода на дейст-
вие е ограничена в рамките на Конституцията
и законите в страната. В конкретния случай само
Конституцията и приетият от Народното съб-
рание Правилник за организацията и дейност-
та на Народното събрание определят норматив-
ните условия и реда, при които народните пред-
ставители могат да участват като членове на
парламентарните комисии.
Изложените в искането аргументи, че никой
народен представител, било то партийно оцве-
тен или независим, не може и не трябва да бъде
лишаван въпреки волята си от участие в работа-
та на парламентарните комисии, още по-малко
заради излизането си от една или друга парла-
ментарна група, не намират подкрепа в обектив-
ното съдържание на нормата на чл. 67, ал. 2 от
Конституцията. Едва ли с освобождаването на
един народен представител от членство в парла-
ментарна комисия се ограничава неговата сво-
бода на действие и се поставя в ситуация той да
не може да действа според Конституцията и за-
коните в страната. Правно и логически необос-
новани са изложените в тази насока твърдения,
тъй като очевидно липсва връзка между тези
твърдения и разпоредбата на чл. 67, ал. 2 от
Конституцията. Освободените от членство в
процесните постоянни комисии народни пред-
ставители в никакъв случай не са лишени от пра-
вото и фактическата възможност да упражняват
в пълен обем своите депутатски правомощия.
От една страна, петимата народни предста-
вители заедно с всички останали народни пред-
ставители участват непосредствено в работа-
та на Народното събрание при осъществяване
на визираните в чл. 84 от Конституцията ком-
петенции на Народното събрание. От друга
страна, въпреки че са освободени от членство
в процесните комисии, те могат да участват
във всички техни заседания и да вземат непос-
редствено участие при обсъждане на проекти
за закони или други актове на Народното съб-
рание преди внасянето им за разглеждане в На-
родното събрание (чл. 25, ал. 6 ПОДНС), дори
някои от заседанията да са закрити (чл. 25, ал. 5
ПОДНС). Наистина те не могат да гласуват
при вземане на решения в съответната коми-
сия, но това могат да направят в пленарната
зала, ако считат, че техните становища не са
възприети от комисията. С освобождаването
на петимата народни представители от членс-
тво в процесните парламентарни комисии не
се ограничава тяхното участие при непосредс-
твеното осъществяване на компетенциите на
Народното събрание.
От гореизложеното става ясно, че искането
е неоснователно и следва да се отхвърли.
На основание чл. 149, ал. 1, т. 2 от Конститу-
цията Конституционният съд
Р Е Ш И :
Отхвърля искането на 57 народни представи-
тели от XXXIX Народно събрание за установява-
не противоконституционността на решенията на
Народното събрание, приети в заседанието на 14
март 2002 г., относно освобождаването от членс-
тво в комисиите: по образованието и науката на
Елка Панчова Анастасова и Сийка Недялкова
Димовска; по земеделието и горите на Надка
Радева Пангарова; по местно самоуправление,
регионална политика и благоустройство на Вла-
димир Иванов Димитров; по европейска интег-
рация на Сийка Недялкова Димовска; по медии-
те на Елка Панчова Анастасова; по жалбите и
петициите на гражданите на Стела Димитрова
Ангелова-Банкова; по културата на Стела Димит-
рова Ангелова-Банкова и по здравеопазването на
Надка Радева Пангарова (ДВ, бр. 30 от 2002 г.).
Председател: Христо Данов
65678