Държавен вестник, бр. 118, 2002 г., стр. 43

Б Р О Й  118
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  43
ВЪРХОВЕН
АДМИНИСТРАТИВЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 11356
от 12 декември 2002 г.
по административно дело № 7042 от 2002 г.
Върховният административен съд в състав:
председател: Светла Петкова, и членове: Еле-
на Златинова, Фани Найденова, Ваня Анчева,
Галина Карагьозова, при участието на секре-
тар-протоколиста Нина Спасова разгледа ад-
министративно дело № 7042 по описа на Вър-
ховния административен съд—петчленен със-
тав, за 2002 г., докладвано от съдията Фани
Найденова.
Производството е по реда на чл. 23 във връз-
ка с чл. 5, т. 1 от Закона за Върховния админис-
тративен съд (ЗВАС).
Образувано е по жалба на ЕТ “Промис—Иван
Антонов”—Бургас, представляван от Иван
Стойчев Антонов от Бургас, срещу чл. 50 от
Наредбата за топлоснабдяването, приета с ПМС
№ 64 от 2002 г. (ДВ, бр. 31 от 2002 г.), в частта,
с която се приема, че дяловото разпределение
на количеството топлинна енергия между пот-
ребителите в сграда—етажна собственост, може
да се осъществява от търговец—юридическо
лице. Изложени са доводи за противоречие меж-
ду атакуваната разпоредба и чл. 112г, ал. 1 от
Закона за енергетиката и енергийната ефектив-
ност, който определя търговците по смисъла на
Търговския закон като субекти на това право.
Ответникът—Министерският съвет, чрез
процесуалните си представители оспорва жал-
бата като неоснователна. Излагат се доводи за
законосъобразност на нормативния акт в об-
жалваната част като издаден от Министерския
съвет в пределите на делегираната му от закона
компетентност по чл. 95, ал. 3 във връзка с § 5
от преходните и заключителните разпоредби и
чл. 112г, ал. 1 от Закона за енергетиката и енер-
гийната ефективност (ЗЕЕЕ). Твърди се, че в
съответствие с предоставената му законова де-
легация Министерският съвет има право да оп-
редели с издадената наредба условията, на ко-
ито следва да отговаря търговецът по чл. 112г,
ал. 1 ЗЕЕЕ, и с оглед на така предоставеното му
от закона право Министерският съвет е преце-
нил, че търговецът, извършващ разпределени-
ето на топлинната енергия между потребите-
лите в сграда—етажна собственост, трябва да е
юридическо лице. Счита жалбата за неоснова-
телна и моли да бъде отхвърлена.
Върховният административен съд, петчленен
състав, за да се произнесе, взе предвид следното:
Предмет на обжалване пред петчленния със-
тав на Върховния административен съд е подза-
конов нормативен акт, издаден от Министерския
съвет, който подлежи на съдебен контрол за за-
коносъобразност от Върховния административен
съд на основание чл. 5, т. 1 ЗВАС. Подзаконовият
нормативен акт създава права и задължения за
неограничен кръг адресати, поради което правен
интерес от обжалването му имат всички физи-
чески и юридически лица, без да се изисква до-
казване на пряк и личен интерес. Жалбата срещу
нормативен акт се подава без ограничение във
времето съгласно чл. 13, ал. 1 ЗВАС.
Освен посоченото принципно съображение
в случая интересът на жалбоподателя от съ-
дебното обжалване на акта на МС е продикту-
ван и от факта, че същият в качеството си на
едноличен търговец е ограничен от възмож-
ността да сключва договор за разпределение
на количеството топлинна енергия между пот-
ребителите в сграда—етажна собственост, по
силата на разпоредбата на чл. 112г ЗЕЕЕ, тъй
като разпоредбата на чл. 50 от Наредбата за
топлоснабдяването в обжалваната част посоч-
ва, че само търговци—юридически лица, мо-
гат да извършват тази дейност.
С оглед изложеното жалбата на ЕТ “Про-
мис—Иван Антонов”—Бургас, е процесуално
допустима.
Разгледана по същество, жалбата е осно-
вателна.
Предмет на жалбата на ЕТ “Промис—Иван
Антонов” е чл. 50 от Наредбата за топлоснаб-
дяването, приета с ПМС № 64 от 2002 г. (ДВ,
бр. 31 от 2002 г.), в частта, която определя като
извършващ тази дейност търговеца—юридичес-
ко лице. Оспорва се законосъобразността на раз-
поредбата като противоречаща на чл. 112г, ал. 1
ЗЕЕЕ, съгласно който дяловото разпределение
на топлинната енергия между потребителите в
сгради—етажна собственост, се извършва или
от топлопреносното предприятие, или от тър-
говец. Според жалбоподателя с въведеното от
наредбата допълнително определение към тър-
говеца—“юридическо” лице, се внася ограни-
чение на прилагане на законовата разпоредба
на чл. 112г, ал. 1 ЗЕЕЕ относно останалите тър-
говци по смисъла на Търговския закон, имащи
правата по посочения законов текст.
Наредбата за топлоснабдяването, приета от
Министерския съвет с Постановление № 64 от
2002 г., е издадена на основание чл. 95, ал. 3 ЗЕЕЕ
и урежда реда и техническите условия за топлос-
набдяване, за оперативно управление на топлос-
набдителната мрежа, за присъединяване на про-
изводители и потребители към топлопреносна-
та мрежа, за прекратяване на топлоподаването
и прилагане на дяловото разпределение на топ-
линната енергия в сгради—етажна собственост.
Дяловото разпределение на топлинната енер-
гия между потребителите в сгради—етажна соб-
ственост, съгласно разпоредбата на чл. 112г,
ал. 1 (нов—ДВ, бр. 108 от 2001 г.) от Закона за
енергетиката и енергийната ефективност се
извършва от топлопреносното предприятие или
от търговец, определен от потребителите в сгра-
дата и отговарящ на условията на наредбата по
чл. 95, ал. 3 ЗЕЕЕ, при наличие на въведени от
закона изисквания, изброени в т. 1—3 от ал. 1
на чл. 112г ЗЕЕЕ. Съгласно разпоредбата на
закона дейността по дяловото разпределение
на топлинната енергия между потребителите в