Държавен вестник, бр. 100, 2008 г., стр. 8

С Т Р .  8
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  100
бъде предмет на самостоятелно разглеждане
относно неговата конституционност единст-
вено от момента на обнародването до влиза-
нето му в сила, защото до този момент той все
още не е инкорпориран в закона, който се из-
меня и допълва. Предмет на отделно искане
за установяване на противоконституционност
могат да бъдат и преходните и заключител-
ните разпоредби на закон за изменение и до-
пълнение на действащ закон, доколкото и до-
когато те запазват своето самостоятелно зна-
чение в измененията или допълванията на
действащия закон.
По изложените съображения Конституцион-
ният съд определи, че допуска за разглеждане
по същество предявеното искане, и прие, че то
има за свой предмет установяване противокон-
ституционността на разпоредбите на чл. 120, 121,
121а, 122 и чл. 122а—122л ЗОП, които са изме-
нени или създадени съответно с § 128, 130, 131,
132 и 133 от Закона за изменение и допълнение
на Закона за обществените поръчки (ДВ, бр. 37
от 2006 г, в сила от 01.07.2006 г.).
С определението от 10 юли 2008 г. Конститу-
ционният съд конституира като заинтересова-
ни страни по делото Народното събрание, Ми-
нистерския съвет, министъра на икономиката
и енергетиката, министъра на правосъдието,
Комисията за защита на конкуренцията, Аген-
цията по обществени поръчки, Върховния ад-
министративен съд, Висшия адвокатски съвет,
Сметната палата, Агенцията за държавна фи-
нансова инспекция, Българската търговско-
промишлена палата и Българската стопанска
камара. В изпълнение на предоставената им
възможност становища по делото са предста-
вили Министерският съвет, министърът на
икономиката и енергетиката, Комисията за
защита на конкуренцията и Агенцията по об-
ществени поръчки. Другите страни не са пред-
ставили становища.
В писменото си становище Министерският
съвет посочва, че искането на петчленния със-
тав на ВАС е неоснователно. Според него КЗК
е независим специализиран административен
орган, който изпълнява функции в сферата на
изпълнителната власт. Той упражнява специа-
лизиран административен контрол, чиито ос-
новни характеристики са, че има външноведом-
ствен характер и се упражнява под формата на
контрол за законност. По този начин, както
поддържа в становището си Министерският
съвет, доколкото става въпрос за администра-
тивен контрол, той не би могъл да се развие по
друг начин освен като административна дей-
ност, т. е. осъществява се под формата на адми-
нистративно производство, което приключва с
издаването на административен акт. Според
Министерския съвет развитото в искането твър-
дение, че правомощията на КЗК по глава еди-
надесета от ЗОП могат да бъдат окачествени
като форма на правораздавателна дейност, е
неоснователно, тъй като за разлика от всеки
акт, с който тя завършва, решението на КЗК,
макар и да е произнесено по повод на решава-
нето на правен спор, не се ползва с материална
законна сила или сила на пресъдено нещо. То е
административен акт от категорията на акто-
вете, с които приключва упражняването на ад-
министративен контрол, и върху него има кон-
ституционно предвидена възможност за упраж-
няване и на съдебен контрол в съответствие с
общата клауза, формулирана в чл. 120 от Кон-
ституцията.
Становищата на министъра на икономика-
та и енергетиката и на Агенцията по общест-
вени поръчки също не подкрепят искането на
петчленния състав на ВАС за установяване на
противоконституционност на чл. 120, 121, 121а,
122 и чл. 122а—122л ЗОП. Според тях производ-
ството пред КЗК по глава единадесета от ЗОП
не е правораздавателна дейност, а специално
от гледна точка на общите правила на Адми-
нистративнопроцесуалния кодекс (АПК) про-
изводство, чието въвеждане има своето осно-
вание, както се твърди и в двете становища в
разпоредбите на чл. 2 и чл. 22, т. 1 АПК. Реше-
нието на КЗК, макар и да прилича на съдебно
решение и с него да се решава администрати-
вен спор, не е правораздавателен, а админист-
ративен акт, тъй като той няма сила на пресъ-
дено нещо. Колкото до възможността решени-
ето на КЗК да се обжалва пред ВАС, това об-
жалване не е касационно, както се твърди в
искането, за да се обоснове правораздавател-
ният характер на дейността на КЗК по контро-
ла върху решенията на актовете, действията и
бездействията на възложителите на обществе-
ни поръчки. Разпоредбата на чл. 122е ЗОП има
съвсем друга цел. По този начин със ЗОП е
въведен по изключение едноинстанционен
съдебен контрол на определена категория ад-
министративни актове, постановени във връз-
ка с упражняването на административен кон-
трол за законосъобразност на решения, дейст-
вия и бездействия на възложителите на общест-
вени поръчки.
Комисията за защита на конкуренцията в
представеното становище поддържа, че пра-
вомощията є по обжалване на решения, дейс-
твия и бездействия на възложителите на об-
ществени поръчки имат своето основание в раз-
поредбата на чл. 19, ал. 2 от Конституцията,
тъй като те са израз на необходимостта зако-
нодателят да гарантира еднакви правни усло-
вия за осъществяване на стопанска дейност,
като се предотвратява злоупотребата с моно-
полизма, нелоялната конкуренция и защитава
потребителя. Според КЗК по същината си прав-
ната уредба в чл. 120—122л ЗОП представлява