Държавен вестник, бр. 101, 2015 г., стр. 88

СТР.  88	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  101
МЕРКИ:
2.5.1. Въвеждане на задължителна Наци-
онална здравна карта, отчитаща потребно-
стите на населението от медицинска помощ 
по видове – съобразно възрастова структура, 
заболеваемост, болестност, смъртност, детска 
смъртност и др.;
2.5.2. Развитие на модела за оценка на ка-
чеството в лечебните заведения чрез въвеждане 
на задължителна акредитация на лечебните 
заведения за болнична помощ, които желаят 
да ползват публични средства;
2.5.3. Създаване на механизми за осъщест-
вяване на конкурентен подбор на базата на 
обективни и прозрачни критерии при избора 
на изпълнители на медицински услуги, фи-
нансирани с публични средства;
2.5.4. Стимулиране на създаването на 
болнични обединения с цел осигуряване на 
комплексно обслужване на пациентите и 
ефективно използване на болничните ресурси;
2.5.5. Стимулиране на процеса на преобра-
зуване на леглата за активно лечение в легла 
за продължително лечение, както и развитие 
на еднодневната хирургия, дневните стацио-
нари, амбулаторната дейност и др.;
2.5.6. Преструктуриране на ЛЗБП с ограни-
чени или липсващи възможности за поддър-
жане на ниво на компетентност и развитие; 
2.5.7. Създаване на условия за развитие на 
високоспециализирани болнични центрове при 
гарантиран равнопоставен достъп на населе-
нието и ефективно разходване на ресурсите;
2.5.8. Въвеждане на система за заплащане 
на болничната дейност, основана на резултати; 
2.5.9. Подобряване на системата за контрол 
на болничните дейности на базата на обек-
тивни критерии и индикатори за оценка на 
качеството и удовлетвореността на пациентите;
2.5.10. Въвеждане на рейтингова система 
на болниците в България.
ПОЛИТИКА 2.6. РАЗВИТИЕ НА ЕЛЕК-
ТРОННОТО ЗДРАВЕОПАЗВАНЕ 
Ключови предизвикателства:
– Липса на интегрирана здравноинформаци-
онна система;
– Липса на достъп на пациените до данните 
от техните здравни досиета;
– Липса на визия и условия за развитие на 
телемедицината и други комуникационно-
информационни технологии в системата 
на здравеопазването.
Електронното здравеопазване е бързо раз-
виваща се област, в която си взаимодействат 
медицинската информатика, общественото 
здравеопазване, предлагането на здравни 
услуги и информация чрез използване на 
съвременни информационни и комуникаци-
онни технологии. То характеризира не само 
технологичното развитие, но и подхода към 
глобално мислене за подобряване на здравните 
услуги на местно, регионално и глобално ниво. 
Днес електронното здравеопазване включва 
все по-разнообразни и непрекъснато разви-
ващи се инструменти и услуги, използващи 
информационни и комуникационни техноло-
гии (ИКТ), които могат да подобрят профи-
лактиката, диагностиката, лечението, надзора 
и управлението – електронни медицински 
досиета, обмен на информация и данни меж-
ду пациентите, медицинските специалисти и 
мрежите за здравна информация, експертни 
системи и телемедицински услуги, преносими 
уреди за следене на пациентите, теоретични 
изследвания на виртуално физиологично чо-
вешко същество и др.
За краткото, но динамично време на разви-
тие е-здравеопазваването е доказало, че може 
да бъде от полза за всички чрез подобряване 
на достъпа до грижи и качеството на обслуж-
ването и чрез подобряване на ефективността 
на здравния сектор.
Поради това ЕС е определил развитието 
на електронното здравеопазване като ключов 
фактор за развитието на цялостен европейски 
пазар на здравни услуги и за овладяването на 
прогресивно растящите разходи на здравни 
системи. То се базира на потенциала на тех-
нологиите да обновят процесите и услугите 
в здравния сектор, така че:
 да ги направят по-достъпни за хората и 
близки до тях, независимо къде живеят;
 да повишат прозрачността и ефектив-
ността на управление в здравния сектор и да 
подпомогнат за иновациите на процесите и 
услугите за преодоляване на увеличаващия 
се натиск от повишеното търсене на здравни 
услуги и ограничените финансови и човешки 
ресурси в сектора;
 да подпомагат проучвания и иновации 
и по-ефективна употреба на лекарствените 
продукти (пациентски регистри и електронна 
рецепта). 
На фона на бързото развитие на електрон-
ното здравеопазване в другите европейски 
държави България все още не е изградила 
адекватна здравноинформационна система, 
която да осигури необходимата информация 
за нуждите на управлението и потребители-
те на здравни услуги, в т.ч. за изпълнение 
на ангажиментите на страната във връзка 
с трансграничния обмен на здравни данни. 
Наличните информационни системи и бази 
от данни не са системно интегрирани и не 
дават реална представа за общото състояние 
на системата на здравеопазването, което за-
труднява процеса на планиране на здравната 
политика. 
България изостава в процеса на развитие 
на електронното здравеопазване не само по 
отношение на информационната здравна сис-
тема, но и по отношение на другите елементи 
на електронното здравеопазване, свързани с 
развитието на телемедицината, дистанцион-
ното наблюдение на пациенти и др.