Държавен вестник, бр. 42, 2020 г., стр. 27

БРОЙ  42	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  27  
Изхождайки от изложеното по-горе, оста­
ваме на особено мнение по съдържанието на 
мотивите и диспозитива на Конституционния 
съд по т. 1 от приетото решение по конститу­
ционно дело № 5/2019 г. и № 12/2019 г.
Конституционни съдии: 
Гроздан Илиев
Таня Райковска
ОСОБЕНО МНЕНИЕ 
на съдията Гроздан Илиев
по конституционно дело № 5/2019 г.
и конституционно дело № 12/2019 г.
Подписах решението с особено мнение, 
тъй като поддържам разбирането за недопус­
тимост на исканията, по които са образувани 
к.д. № 5 от 2019 г. и к.д. № 12 от 2019 г. за 
тълкуване на разпоредбата на чл. 151, ал. 2, 
изр. трето от Конституцията на Република 
България (Конституцията).
Производството по к.д. № 5 от 2019 г. е 
образувано по искането на тричленен състав 
на гражданската колегия на ВКС (ГК ВКС) за 
даване на задължително тълкуване на чл. 151, 
ал. 2, изр. трето от Конституцията по въпроса: 
„Какви са правните последици от решенията 
на Конституционния съд в хипотеза, когато 
се обявява за противоконституционен закон 
с еднократно действие“. 
По искане на пленума на Върховния 
административен съд (ВАС) е образувано
к. д. № 12/2019 г., по което Конституционният 
съд (КС) да даде задължително тълкуване на 
поставените въпроси: 
1. „Какво е действието на решението на 
Конституционния съд, с което се обявява 
противоконституционност на закон, по отно­
шение на заварени правоотношения и висящи 
съдебни производства, с оглед разпоредбата 
на чл. 151, ал. 2, изр. трето от Конституцията 
на Република България“; 
2. „Какви са правните последици от реше­
нията на Конституционния съд в хипотезата, 
когато се обявява за противоконституционен 
ненормативен правен акт решение на Народ­
ното събрание (НС) или указ на президента“, и
3. „При какви условия се проявява въз­
становителното действие на решение на 
Конституционния съд, с което се обявява за 
противоконституционен закон, изменящ или 
отменящ действащ закон“.
Конституционният съд с Определение по 
к. д. № 12/2019 г. от 17 септември 2019 г. е 
допуснал за разглеждане по същество искането 
на пленума на Върховния административен 
съд. Като е приел, че исканията имат общ 
предмет – даване на задължително тълкуване 
на чл. 151, ал. 2, изр. трето от Конституцията, 
е присъединил делото към к.д. № 5/2019 г. и 
обединил въпроса, поставен с искането по 
това дело, с втория въпрос по искането по 
к.д. № 12/2019 г. в един общ въпрос: „Как­
ви са правните последици от решенията на 
Конституционния съд в хипотезата, когато се 
обявят за противоконституционни ненорма­
тивни правни актове“.
Не приемам, че са налице изискванията за 
присъединяване на делата, тъй като Конститу­
ционният съд по к.д. № 5/2019 г. е сезиран от 
тричленен съдебен състав на ВКС, гражданска 
колегия, който не разполага с процесуалната 
легитимация да инициира производство по 
чл. 149, ал. 1, т. 1 от Конституцията. Тричлен­
ният състав не се явява легитимиран субект по 
чл. 150, ал. 1 от Конституцията, поради което 
искането е недопустимо. Съображенията си 
в тази част сме изложили в отделно особено 
мнение съвместно със съдия Таня Райковска, 
което обхваща и несъгласието ми с решението 
в частта, с която е даден отговор по общия 
въпрос, посочен по-горе. 
С настоящото особено мнение потвърж­
давам разбирането си за недопустимост на 
тълкувателното питане, с което е поставен 
въпросът за действието на решението на Кон­
ституционния съд (КС), с което се обявява 
противоконституционност на закон, по отно­
шение на заварени правоотношения и висящи 
съдебни производства, с оглед разпоредбата 
на чл. 151, ал. 2, изр. трето от Конституцията.
Вносителят е обосновал искането си във 
връзка с поставения въпрос с наличие на 
формирана противоречива съдебна практика, 
като предмет на питането е приложимост на 
закон, който с решение на Конституционния 
съд е обявен за противоконституционен. Така 
отправено питането е недопустимо поради 
липсата на тълкувателен интерес от неговото 
поставяне. Необходимостта от задължително 
тълкуване не е обоснована с неяснота на кон­
ституционна разпоредба, а с противоречията 
между съставите на ВАС по приложението на 
закона в съдебните производства, които не 
са приключили. Конституционният съд оба­
че не е оправомощен от Основния закон да 
разрешава такива спорове. На задължително 
тълкуване според разпоредбата на чл. 149, ал. 1, 
т. 1 подлежи Конституцията като нормативен 
акт, нейни части като нормен комплекс или 
отделни конституционни разпоредби. Извън 
обхвата на задължителното тълкуване са 
законите. Законът подлежи на тълкуване с 
оглед разкриване на точния му смисъл само 
при упражняване от КС на правомощието по 
чл. 149, ал. 1, т. 2 от Конституцията, каквото 
основание не е заявено с настоящото искане. 
Преодоляването на противоречията в съдеб­
ната практика по приложение на закона се 
осъществява съгласно чл. 124 и чл. 125, ал. 1 
от Конституцията чрез тълкувателната дей­
ност на върховните съдилища – ВАС и ВКС.