Държавен вестник, бр. 43, 2012 г., стр. 33

БРОЙ  43	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  33  
лучените произведения се сумират. Сумата 
от произведенията се дели на 11. Полученият 
остатък е контролна цифра, която е нула при 
остатък 0 или 10.
(3) Единният граждански номер за лицата, 
родени до 31 декември 1899 г. включително, се 
формира по реда на ал. 2, като към числото на 
месеца се прибавя числото 20, за родените от 1 
януари 2000 г. до 31 декември 2099 г. включи-
телно се прибавя числото 40.
(4) Всички формирани ЕГН образуват ре-
гистър на единните граждански номера, който 
се поддържа в електронен вид.
(5) Регистърът на единните граждански но-
мера се поддържа от Главна дирекция „ГРАО“ 
и е част от Единната система за гражданска 
регистрация.
Раздел II
Ред за даване на ЕГН
Чл. 105. (1) Единен граждански номер се 
дава на лицата, които подлежат на вписване 
в регистъра на населението.
(2) Единен граждански номер се счита за 
даден с вписване името на лицето в регистъра 
на единните граждански номера.
(3) С дадения ЕГН по ал. 1 задължително 
се създава електронен личен регистрационен 
картон.
Чл. 106. При настъпили промени в осно-
ванията за вписване на лицата в регистъра на 
населението не се дава нов ЕГН.
Чл. 107. Единен граждански номер се дава от:
1. длъжностните лица по гражданското 
състояние в общината, района, кметството или 
населеното място само когато съставят акт 
за раждане на новородено дете – български 
гражданин, или на новородено дете, родено на 
територията на Република България от родители 
със статут на бежанец или хуманитарен статут; 
длъжностните лица могат да дават ЕГН в срок 
до седем дни от раждането на детето;
2. служителите в териториалните звена 
„ГРАО“ за всички лица, които подлежат на 
вписване в регистъра на населението, с изклю-
чение на лицата по т. 1; ЕГН се дава в срок 
2 дни от завеждане на преписката по чл. 108, 
ал. 2 в териториално звено „ГРАО“.
Чл. 108. (1) Когато срокът по чл. 107, т. 1 
е изтекъл, както и за даване на ЕГН на лица-
та по чл. 79, ал. 1 и чл. 80, ал. 1, се изготвя 
преписка за ЕГН.
(2) Преписката съдържа „Искане за ЕГН“ в 
два екземпляра по образец съгласно приложение 
№ 5 и копие на документа, удостоверяващ пра-
вото на вписване в регистъра на населението, 
който може да бъде:
1. съобщение за раждане;
2. препис или извлечение от акт за раждане, 
съставен от български дипломатически или 
консулски представител или от чуждестранен 
местен орган по гражданско състояние;
3. препис от акт за раждане, съставен по 
реда на чл. 63 и 66 от Закона за гражданската 
регистрация;
4. съдебно решение, издадено от български 
съд, постановяващо съставянето на акт за раж-
дане на лице – български гражданин;
5. акт за раждане на лице – чужд гражданин, 
припознат от български гражданин или чийто 
произход от родител – български гражданин, 
е установен по съдебен ред;
6. копие на писмено уведомление за уста-
новената самоличност на лицето, издадено от 
Министерството на вътрешните работи;
7. удостоверение/писмо от Министерството 
на правосъдието за придобито/възстановено/
установено българско гражданство;
8. уведомително писмо, издадено от службите 
за административен контрол на чужденците 
при Министерството на вътрешните работи за 
даден статут на дългосрочно или постоянно 
пребиваване в Република България;
9. документ за предоставено убежище от 
президента на Република България;
10. решение на председателя на Държавната 
агенция за бежанците за предоставен хумани-
тарен статут или статут на бежанец.
(3) Към преписката за даване на ЕГН на 
лицата по ал. 2, т. 2 се прилага и документ за 
идентичност на имена, когато документът за 
раждане е издаден от чуждестранен местен орган 
и родителят – български гражданин, е вписан с 
име, което съществено се различава от името, 
с което е вписан в регистъра на населението.
(4) Към преписката за даване на ЕГН на 
лицата по ал. 2, т. 6 – 10 се прилагат и копия 
от заявление за постоянен адрес и от адресна 
карта за настоящ адрес.
(5) Към преписката за даване на ЕГН на 
лицата по ал. 2, т. 6 – 8 се прилагат и копия 
на документи за гражданското им състояние. 
Когато в Република България има съставени 
актове за гражданско състояние, където лицата 
са титуляри или родители и в регистъра на на-
селението няма данни за тях, към преписката 
се прилагат копия от тези актове.
Чл. 109. (1) Преписката за даване на ЕГН 
на лицата по чл. 108, ал. 2, т. 1 – 5 се изготвя 
от длъжностното лице в района или в адми-
нистративния център на общината, където се 
съставя или се съхранява актът за раждане.
(2) Преписката за даване на ЕГН на лицата 
по чл. 108, ал. 2, т. 6 – 10 се изготвя от длъж-
ностното лице в района или в административния 
център на общината, където същите са избрали 
постоянен адрес.
Чл. 110. (1) Двата екземпляра от „Искане за 
ЕГН“ към преписката се регистрират в района 
или в административния център на общината 
с един и същ изходящ номер. Длъжностното 
лице, изготвило искането, вписва името си, 
полага подпис и печат на общината/района.