Държавен вестник, бр. 50, 2016 г., стр. 25

БРОЙ  50	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  25  
че е от значение за администрирането 
или привеждането в изпълнение на 
тяхното вътрешно законодателство по 
отношение на данъците, попадащи в 
обхвата на тази Конвенция.
2. Заличена.
3. Всяка страна може, с декларация, 
адресирана до един от Депозитарите, 
да укаже, че съгласно националното 
є законодателство органите могат да 
информират нейно местно или нацио-
нално лице, преди да бъде изпратена 
информация за него, в съответствие с 
членове 5 и 7.
Член 5 – Обмен на информация при поиск-
ване
1. По искане на запитващата държава 
запитаната държава предоставя на за-
питващата държава всяка информация, 
посочена в член 4, която се отнася до 
конкретни лица или сделки.
2. Ако информацията, налична в данъч-
ните досиета на запитаната държава, не 
е достатъчна, за да є даде възможност 
да отговори на искането за информа-
ция, тази държава предприема всички 
необходими действия, за да предостави 
на запитващата държава исканата ин-
формация.
Член 6 – Автоматичен обмен на инфор- 
мация
По отношение на категории случаи и в 
съответствие с процедурите, определени от 
страните по взаимно съгласие, две или повече 
страни обменят автоматично информацията, 
посочена в член 4.
Член 7 – Спонтанен обмен на информация
1. Една страна препраща, без предвари-
телно искане, на друга страна информа-
ция, която є е известна, при следните 
обстоятелства:
а) първата посочена страна има осно-
вания да предполага, че е възможно 
да има загуба на данъци в другата 
страна;
б) данъчно задължено лице получи на-
маление на данъка или освобождаване 
от данък в първата посочена страна, 
което би предизвикало увеличение на 
данъка или възникване на задължение 
за данък в другата страна;
в) търговските отношения между лице, 
което е данъчно задължено в една 
страна, и лице, което е данъчно за-
дължено в друга страна, са осъщест-
вени през една или повече държави 
по такъв начин, че може да възникне 
спестяване на данък в едната или 
другата страна или и в двете;
г) една страна има основания да пред-
полага, че спестяване на данък може 
да се дължи на изкуствени прехвър-
ляния на печалби в рамките на групи 
предприятия;
д) информация, препратена на първата 
страна от другата страна, е позво-
лила да бъде получена информация, 
която може да бъде от значение за 
определяне на задължение за данъци 
в последната страна.
2. Всяка страна предприема такива мерки 
и прилага такива процедури, каквито 
са необходими, за да се гарантира, че 
информацията, описана в алинея 1, ще 
бъде осигурена за изпращане на друга 
страна.
Член 8 – Едновременни данъчни проверки
1. По искане на една от тях две или пове-
че страни се консултират помежду си 
за целите на определянето на случаи 
и процедури за едновременни данъчни 
проверки. Всяка засегната страна решава 
дали желае, или не да участва в конкретна 
едновременна данъчна проверка.
2. За целите на тази Конвенция едновре-
менна данъчна проверка означава спо-
разумение между две или повече страни 
да извършат едновременна проверка, 
всяка на своята собствена територия, 
на данъчните дела на дадено лице или 
лица, по отношение на които имат общ 
или свързан интерес, с оглед да обме-
нят всяка относима информация, която 
получат по този начин.
Член 9 – Данъчни проверки в чужбина
1. По искане на компетентния орган на 
запитваща държава компетентният орган 
на запитаната държава може да позволи 
на представители на компетентен орган 
на запитващата държава да присъстват 
на подходящ етап от данъчна проверка 
в запитаната държава.
2. Ако искането бъде уважено, компе-
тентният орган на запитаната държава 
уведомява, във възможно най-кратък 
срок, компетентния орган на запитва-
щата държава относно часа и мястото 
на проверката, органа или служителя, 
определени да извършат проверката, и 
процедурите и условията, изисквани от 
запитаната държава за провеждането на 
проверката. Всички решения по отноше-
ние провеждането на данъчната проверка 
се вземат от запитаната държава.
3. Страната може да заяви пред един от 
Депозитарите за своето намерение да не 
приема, като принципно правило, такива 
искания като посочените в алинея 1. Та-
кава декларация може да бъде направена 
или оттеглена във всеки един момент.