Държавен вестник, бр. 110, 2003 г., стр. 25

Б Р О Й  110
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  25
Раздел III:
Обща информация за ситуацията в страната
18. Опишете проблема или потенциалния проб-
лем ХИВ/СПИН, туберкулоза и/или малария:
Компонент СПИН
Понастоящем ХИВ инфекцията в България не
е широко разпространена. Въпреки това подобно
на други страни от региона България е потенциал-
но застрашена от бързо разпространяване на ХИВ/
СПИН. Действителната епидемиологична карти-
на на ХИВ/СПИН инфекцията не е ясна, защото
данните за най-уязвимите групи в страната са твър-
де недостатъчни. Така или иначе през последните
години се наблюдава тенденция към бързо нараст-
ване на новорегистрираните случаи. Понастоящем
официално са регистрирани 390 случая на ХИВ.
Главен път на заразяване е половият—91 % от
случаите, 88 % от тях—хетеросексуално; 4 % са
инфектираните венозни наркомани и 1 %—верти-
кално заразени от майките си деца. Съотношени-
ето мъже: жени е 1,8 :1, като понастоящем полови-
ната от ХИВ позитивните лица са на възраст под
25 г., а 7 %—между 14 и 19 г. Тревожен е фактът,
че едновременно с нарастващия брой на регистри-
раните ХИВ позитивни пациенти нарастват раз-
пространението на ППБ, злоупотребата с нарко-
тици, проституцията, миграцията, и всичко това
на фона на наличието на общности с нисък социа-
лен и икономически статус.Честотата на другите
ППБ, която е индикатор и за заразеността с ХИВ,
нараства през последните 10 години. От 1990 г. се
наблюдава тревожно зачестяване на случаите на
сифилис. Докато през 1999 г. броят на новоре-
гистрираните случаи на сифилис е бил 378 (4,5 на
100 000), през 1999 г. е имало 2509 нови случая (30
на 100 000). Според критериите на СЗО някои реги-
они в страната са на ръба на епидемия. Честотата
на хепатит В инфекция в България е няколко пъти
по-висока в сравнение с други страни в Европа.
Нежеланите бременности и абортите са с по-висо-
ка честота, отколкото в съседните страни. Едно
неотдавнашно представително проучване, прове-
дено в ромските махали, показва, че навиците, уве-
личаващи риска от ХИВ/ППБ инфекция, са широ-
ко разпространени. Мъжете съобщават за средно
2,4 партньорки през последните 3 месеца; 72 % от
мъжете роми съобщават за анални сношения с
жени; 10 % са имали анален секс с хомосексуални
партньори през последните 3 месеца; 16 % от мъ-
жете съобщават, че проституират, а 32 % са полз-
вали платени секс услуги. За употреба на презерва-
тиви съобщават само 20 % от интервюираните, но
качественият анализ показва, че се касае по-скоро
за социално пожелание, отколкото за действител-
на практика. Броят на проституиращите е нарас-
нал рязко от 1990 г.—обикновено с голямо приб-
лижение правителствените и неправителствени
организации съобщават за 10 000 проституиращи
в България. Цифрата обаче вероятно е по-голяма
поради високата степен на миграция и специфич-
ното кръстопътно разположение на страната. Про-
веденият ситуационен анализ показва, че две тре-
ти от проституиращите на улицата практикуват
високорисков секс. Сред много от ромските общ-
ности и групи от проституиращи употребата на
венозни наркотици е често срещано явление.
Първата истинска епидемия на злоупотреба с
хероин в България се отнася към началото на 90-
те години, но като се има предвид високата често-
та на хепатит С (50 %) и В (20 %) сред изследвани-
те ИВН, ясно е, че съществува значителен риск от
разпространение на ХИВ посредством игли за обща
употреба. В България броят на хероиновите нар-
комани се преценява на около 30 000. Етнограф-
ски проучвания и изследвания потвърждават ви-
соката честота на случаите на игли и спринцовки
за обща употреба и ниската здравна култура по
отношение рисковете от инжектиране. Десетте
случая на ХИВ инфекция при наркомани са регис-
трирани в различни региони на страната.
Ето определящите черти на бързо нарастваща-
та инфекция от ХИВ/СПИН в България:
рисково полово поведение, висока честотата на
ППБ и рискови практики сред венозните нарко-
мани. Някои от индиректните фактори са: бедност-
та, проституцията, наркоманията и алкохолизмът,
високата трудова мобилност на населението, геог-
рафското разположение на страната. Ситуацион-
ният анализ показва, че ако в този момент бъдат
взети ефективни мерки, ХИВ епидемията в Бъл-
гария може да бъде спряна.
Компонент туберкулоза
Наблюдава се тревожно нарастване на честотата
на туберкулозата: от средно 25,1 на 100 000 за стра-
ната през 1990 г. на 37,4 на 100 000 през 1992 г., 40,2
на 100 000 през 1996 г., 50,1 на 100 000 през 1998 г.,
45,0 на 100 000 през 1999 г., 41,5 на 100 000 през 2000 г.
и очаквана честота от 48 на 100 000 през 2001 г.
Наличието на туберкулозни бацили в телесни-
те секрети и екскрети е установено в 25 % от ново-
регистрираните случаи през 2001 г. и вероятно се
дължи на пренебрегването или недостига на усло-
вия за бактериологични изследвания.
Мултирезистентната туберкулоза е установена
за пръв път в България през 1993 г. Оттогава досега
честотата на мултирезистентната туберкулоза е
достигнала 8,6 % от всички регистрирани случаи.
Честотата на туберкулоза сред страдащите от
СПИН е 20 пъти по-висока. Като се има предвид
огромният потенциален риск, очаква се по експерт-
на преценка, че новите методи за откриване ще
подобрят диагностиката. За пръв път ще се използ-
ва биологичен материал: кръв от пациенти със
СПИН и системата MGIT. Диагностицирането на
туберкулоза при СПИН пациентите е затруднено,
защото се развива по-често в дисеминирана, от-
колкото в кавернозна форма с отделяне на бацили.
Кожните тестове за туберкулоза също нямат голя-
ма диагностична стойност.
Здравното състоянието на ромското население
показва тенденция към рязко влошаване, с висока
заболеваемост, висока смъртност и ниска продъл-
жителност на живот—с 10 години по-малко от сред-
ната за страната. Тези тенденции се наблюдават
вече в продължение на 10 години, но ситуацията се
влоши особено през последните няколко години.
Масовото обедняване, недохранване, хроничният
стрес, нехигиеничните условия на живот, ранните и
чести раждания са фактори за стръмното влошава-
не на здравето на ромите. Няма съмнение, че глав-
ният и най-сериозен фактор е бедността. Тази бед-
ност се наследява и задълбочава от ендемичната и
дълготрайна безработица сред ромското население.