Държавен вестник, бр. 87, 2005 г., стр. 29

Б Р О Й  87
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  29
2. превозват пратките в специализирани тран-
спортни средства;
3. спазват ветеринарномедицинските изиск-
вания по чл. 56 и чл. 61, ал.1;
4. осигуряват достъп на официалните вете-
ринарни лекари до пратките и придружаващи-
те ги документи;
5. изпълняват разпорежданията на офици-
алните ветеринарни лекари;
6. заплащат такси за внасяне и транзитно
преминаване в размер, определен в тарифата
по чл. 14, ал. 2;
7. спазват наложените забрани за внасяне,
изнасяне и транзитно преминаване;
8. изпращат на ГИВП най-малко един рабо-
тен ден преди внасянето на пратката сертифи-
кат по образец, попълнен в съответната част.
Чл. 192. (1) След извършване на проверките
по чл. 188, ал. 1 официалният ветеринарен ле-
кар допуска внасянето, като попълва съответ-
ната част, вписва датата, подписва и подпечат-
ва сертификата по чл. 191, т. 8 след заплащане
на таксите за извършване на ГИВК, определе-
ни в тарифата по чл. 14, ал. 2.
(2) Сертификатът по ал. 1 придружава прат-
ките, докато:
1. са под митнически надзор;
2. пристигнат до първия склад или първото
предприятие получател, когато пратките са
поставени под митнически режим внос.
(3) Когато пратката се разделя на части, всяка
част се придружава от отделен сертификат по ал. 1.
(4) Митническите органи на ГКПП не раз-
решават вдигането на пратката преди извърш-
ване на ГИВК.
(5) Митническите органи дават митническо
направление на пратката в съответствие със
сертификата по ал. 1.
Чл. 193. (1) Когато при граничните ветери-
нарни проверки се установи, че всички или ня-
кои от животните в пратката или придружава-
щите я документи не отговарят на ветеринар-
номедицинските изисквания за внасяне, офи-
циалният ветеринарен лекар задържа пратката
и след консултация с вносителя или лицето,
отговорно за пратката:
1. определя срок за изясняване на случая,
настанява животните и им осигурява необходи-
мите грижи, а при съмнение ги поставя под
карантина;
2. връща пратката животни при спазване на
здравните изисквания и на изискванията за ху-
манно отношение към тях.
(2) Мерките по ал. 1 се налагат с разпо-
реждане.
(3) Официалният ветеринарен лекар е длъ-
жен при необходимост да оказва медицинска
помощ на животните.
(4) Официалният ветеринарен лекар вписва
причините за връщане на пратката в разпореж-
дането по ал. 2, поставя на оригиналния вете-
ринарен сертификат, който я придружава, щем-
пел с надпис “невалиден”, информира директо-
ра на съответната РВМС за предприетите мер-
ки и уведомява всички ГИВП.
(5) Копие от разпореждането и от оригинал-
ния сертификат се съхраняват в ГИВП за срок
три години.
(6) Разходите за задържане на пратката са за
сметка на вносителя.
Чл. 194. (1) Когато връщането на пратката
животни е невъзможно и причините за задържа-
нето є не представляват опасност за здравето на
хората и животните, официалният ветеринарен
лекар незабавно информира директора на РВМС
за необходимостта от клане на животните.
(2) Дирeкторът на РВМС определя кланица,
в която да се извърши клането.
(3) Официалният ветеринарен лекар на
ГИВП извършва предкланичен преглед и из-
дава разпореждане за клане, в което вписва
определената кланица, начина на транспорти-
ране на животните и реализацията на добити-
те суровини за:
1. консумация от хора;
2. други цели, като посочва условията, при
които те се реализират.
(4) Вносителят или лицето, отговорно за
пратката, заплаща разходите за изпълнение на
разпореждането по ал. 3.
Чл. 195. (1) Когато при проверките по чл. 188,
ал. 1 официалният ветеринарен лекар устано-
ви, че пратката животни представлява опасност
за здравето на хората и животните, той издава
разпореждане за отнемане в полза на държава-
та и унищожаване на пратката, в което опреде-
ля мястото и начина на унищожаването є.
(2) Официалният ветеринарен лекар неза-
бавно уведомява директора на РВМС и гене-
ралния директор на НВМС за предприетите
мерки по ал. 1.
(3) Генералният директор на НВМС неза-
бавно уведомява за предприетите мерки по ал. 1:
1. граничните инспекционни ветеринарни
пунктове на Република България;
2. граничните инспекционни пунктове на
Европейския съюз;
3. Европейската комисия;
4. страната на произход на пратката.
Чл. 196. (1) Когато при граничните ветеринар-
ни проверки се установи, че пратката от обектите
по чл. 184, ал. 1, т. 2—5 или придружаващите я
документи не отговарят на ветеринарномедицин-
ските изисквания за внасяне, официалният вете-
ринарен лекар задържа пратката до изясняване
на случая, като съставя констативен протокол.
(2) При необходимост официалният ветери-
нарен лекар може да извърши допълнителни
проверки, като до получаване на резултатите
от тях пратката остава под негов надзор.
Чл. 197. След отстраняване на причините за
задържане на пратката от обектите по чл. 184,
ал. 1, т. 2—5 официалният ветеринарен лекар
допуска внасянето по реда на чл. 192.