Държавен вестник, бр. 88, 2004 г., стр. 40

С Т Р .  40
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  88
преди фазата на екстракция или след екстракцията на
мазнините. Трябва подходящо да се валидира ефикас-
ността на екстракцията в зависимост от етапа, на който
са били добавени вътрешните стандарти, и от това, дали
резултатите са били документирани за храната или на
база мазнини.
6.3. Преди анализа с GC/MS трябва да се добавят
един или два стандарта за аналитичен добив (сурогат).
6.4. Необходимо е да се извършва контрол на анали-
тичния добив. За потвърдителните методи процентите
за аналитичния добив за всеки вътрешен стандарт тряб-
ва да бъдат в интервал от 60 до 120 %. В случай на отдел-
ни конгенери, по-специално за някои хепта- и окта-хло-
рирани дибензодиоксини и дибензофурани, могат да се
приемат проценти за аналитичния добив, по-ниски или
по-високи, при условие че когато участието им в стой-
ността на TEQ не надвишава 10 % от общата стойност на
TEQ (вземат се предвид единствено PCDD/PCDF). За
скрининговите методи процентите за аналитичните до-
биви трябва да бъдат в интервала от 30 до 140 %.
6.5. Подходящо е да се разделят диоксините от пре-
чещите хлорирани съединения, такива като РСВs и
хлорирани дифенилови етери, чрез адекватни хрома-
тографски техники (за предпочитане с флоризилова,
алуминиева и/или въглеродна колона).
6.6. Разделянето на изомерите чрез газхроматогра-
фия трябва да бъде достатъчно (< 25% от пик до пик
между 1, 2, 3, 4, 7, 8-HxCDF и 1, 2, 3, 6, 7, 8-HxCDF).
6.7. Определянето трябва да се извършва съглас-
но метода на ЕРА 1613, ревизия В: диоксини и фурани
тетра- и окта-хлорирани чрез изотопно разреждане с
HRGC/HRMS или друг метод с еквивалентни крите-
рии за оценка.
6.8. Разликата между горната граница и долната гра-
ница на определяне не трябва да надвишава 20 % за
храните, чието замърсяване с диоксини е около 1 pg
WHO-TEQ/g мазнини (вземайки предвид единствено
PCDD/PCDF). За храните с ниско съдържание на маз-
нини трябва да се прилагат същите изисквания за нива-
та на замърсяване от около 1 pg WHO-TEQ/g продукт.
За по-ниски нива на замърсяване, например 0,50 pg
WHO-TEQ/g продукт, разликата между горната гра-
ница и долната граница може да бъде в интервала от
25 % до 40 %.
7. Скринингови методи за анализ:
7.1. Въведение:
При скрининговите методи могат да се използват
различни аналитични подходи: изцяло скринингов под-
ход и количествен подход:
7.1.1. Скринингов подход:
Стойностите на резултатите от анализа на пробите
се сравняват със стойността на резултата на референт-
на проба на определеното ниво. Проби, чиито стойно-
сти на резултатите са под стойността на резултата на
референтната проба, се считат за отрицателни, а про-
бите със стойности на резултатите над тази на референ-
тната проба се считат за положителни. Изисквания:
7.1.1.1. Във всяка серия от изпитвания трябва да се
използват празна и референтна проба(и), екстрахирани
и анализирани по едно и също време и при идентични
условия. Стойността на резултата на референтната проба
трябва различимо да надвишава стойността на резулта-
та на празната проба.
7.1.1.2. Трябва да се включат и допълнителни рефе-
рентни проби с концентрация, равна на 0,5 пъти и 2
пъти определеното ниво, с цел да покажат правилното
провеждане на изпитването в референтния интервал за
контрол на определеното ниво.
7.1.1.3. Когато се анализират други матрици, трябва
да се демонстрира пригодността на референтните про-
би. Препоръчва се това да се извърши чрез включване
на проби, чиято концентрация на TEQ, установена чрез
HRGC/HRMS метод, е подобна на тази на референтна-
та проба или чрез празна проба, обогатена до концен-
трация от същото ниво.
7.1.1.4. Тъй като в биотестовете не могат да се из-
ползват вътрешни стандарти, пробите за повторяемост
са много важни за получаване на данни за стандартното
отклонение в една серия от изпитвания. Коефициентът
на вариация трябва да бъде под 30 %.
7.1.1.5. При биотестове трябва да се определят целе-
вите съединения, възможните пречения и максимално
допустимите нива за празната проба.
7.1.2. Количествен подход:
7.1.2.1. Количественият подход изисква няколко
серии на разреждане на стандарта, двукратно или трик-
ратно пречистване и измерване както на празната про-
ба, така и на контрола на аналитичния добив. Резулта-
тът може да се изрази в TEQ, приемайки, че вещества-
та, които са отговорни за сигнала, отговарят на принци-
па на TEQ. За това може да се използва TCDD или смес
от стандарти на диоксини/фурани, с цел да се построи
калибрационна крива, която позволява да се изчисли
количеството на TEQ в екстракта и оттам в пробата.
Впоследствие този резултат се коригира с количество-
то на TEQ, изчислено за празна проба (за да се отчетат
онечистванията в резултат от използваните разтвори-
тели и химикали) и за аналитичния добив (изчислен от
количеството на TEQ в проба за контрол на качество-
то, близка до определената концентрация). Изключи-
телно важно е да се има предвид, че част от очевидното
намаляване на аналитичен добив може да се дължи на
матрични ефекти и/или на разлики между стойностите
на TEF в биотестовете и официалните стойности за TEF,
определени от СЗО.
7.2. Изисквания към използваните при скрининга
методи за анализ:
7.2.1. Скринингът може да се извърши чрез изпол-
зване на аналитични методи GC/MS или биотестове. За
методите GC/MS трябва да се използват критериите,
посочени в т. 6. За клетъчни биотестове и биотестове-
те, извършвани с китове, се прилагат специфичните изис-
квания, посочени съответно в т. 7.3 и 7.4.
7.2.2. Необходимо е да се представи информация за
броя на грешноположителните и грешноотрицателни-
те резултати, получени за голяма серия проби със стой-
ности на резултатите под и над нормата или действи-
телното ниво, определено чрез аналитичен потвърди-
телен метод. Действителният относителен дял на греш-
ноотрицателните резултати трябва да бъде под 1 %.
Относителният дял на грешноположителните проби
трябва да бъде достатъчно нисък, за да бъде ефикасен
скрининговият метод.
7.2.3. Положителните резултати винаги трябва да се
потвърждават с потвърдителен метод за анализ (HRGC/
HRMS). Освен това пробите, съответстващи на широка
гама от TEQ, трябва да бъдат потвърдени чрез HRGC/
HRMS метод (приблизително от 2 % до 10 % от отри-
цателните проби). Трябва да се осигури достъп до ин-
формацията за връзката между резултатите от биотес-
товете и тези от HRGC/HRMS методите.
7.3. Специфични изисквания, прилагани към кле-
тъчните биотестове:
7.3.1. При провеждане на биотест трябва да се из-
ползва във всяко изпитване серия от референтни кон-
центрации на TCDD или смес от диоксини/фурани (цяла
крива доза-отговор с R2 > 0,95 за една пълна доза).
Въпреки това за целите на скрининга при анализа на
пробите с ниска концентрация може да се използва раз-
ширена крива за ниско ниво.
7.3.2. За резултатите от биотеста за един постоянен
период от време е подходящо да се използва референ-
тна концентрация за TCDD (около 3 пъти границата на
количественото определяне) в документ за контрол на
качеството. Алтернативна възможност е използването
на съответния резултат на референтната проба, срав-
нен с TCDD-калибрационна крива, имайки предвид, че
отговорът на клетките зависи от много фактори.