Държавен вестник, бр. 39, 2015 г., стр. 27

БРОЙ  39	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  27  
посочено, че Наредбата не е свързана с пра­
вото на Европейския съюз, съдържанието є 
възпроизвежда норми на множество регламенти.
г) Съдът приел, че текстовете на Наредбата 
не въвеждат ограничения, а възпроизвеждат 
действащи регламенти и са насочени към 
спазване на изискванията за качеството на 
млякото и млечните продукти. Но съдът не 
изложил мотиви противоречат ли чл. 31, ал. 4, 
5 и 6 от Наредбата на чл. 19 от Конституцията 
на Република България. Сочи, че голяма част 
от Наредбата буквално преписва европейските 
регламенти, което е абсолютно ненужно и за 
което „учтиво напомня“ Комисията на Евро­
пейския съюз. Неясни са мотивите на съда за 
приноса на Наредбата за защита на интересите 
и на здравето на потребителите. Регламентите 
имат директно действие и са в сила от 2007 г., 
поради което Наредбата не е необходима и няма 
никакъв принос за защита правата и интересите 
на потребителите. Единствените норми, които 
липсват в европейското законодателство, са 
свързани с ограничаване на едновременното 
производство на млечни и имитиращи продукти. 
д) Вътрешно противоречив счита мотива 
на съда относно приетото, че забраната на 
чл. 31, ал. 4 от Наредбата не била насочена 
към ограничаване на производството. Неверен 
счита извода, че забраната по чл. 31, ал. 4 от 
Наредбата не определя броя на предприятията. 
Излага подробно въздействието на забраната 
върху производствения процес и резултата, до 
който води – поставяне на българския про­
изводител в по-неблагоприятно положение 
от това, в което работят производителите в 
другите държави –  членки на Съюза. Сочи, 
че Законът за храните не поставя ограничения 
за производствените обекти и видовете храни, 
които могат да бъдат произвеждани в тях. 
Наредбата е тази, която ги въвежда.
е) Неправилни счита мотивите на съда досе­
жно съответствието на Наредбата със Закона за 
защита на конкуренцията. От мотивите не става 
ясно каква е връзката между характеристиките 
и съдържанието на млечните и имитиращите 
продукти и обстоятелството дали тези продукти 
са произведени на територията на едно и също 
предприятие. Излага подробно разбирането си 
за нарушаване на изискванията към съдържани­
ето на продуктите. Съдът не обсъдил въпроса 
дали чл. 31 от Наредбата не е предпоставка 
за създаване на неблагоприятни конкурентни 
условия на производител, който произвежда 
както млечни, така и имитиращи продукти, 
спрямо производител, който произвежда или 
само млечни, или само имитиращи продукти. 
Счита чл. 31 от Наредбата за противоречащ на 
целите на Закона за защита на конкуренцията. 
Сочи, че административната мярка, с която се 
налага преструктуриране на производствената 
дейност и инвестиране в нови производствени 
(паралелни) предприятия, оказва пряко влияние 
върху принципите на свободната конкуренция.
ж) Необосновани счита мотивите на съда 
за липсата на нарушение на Закона за огра­
ничаване на административното регулиране и 
административния контрол върху стопанската 
дейност (ЗОАРАКСД). Самият съд в мотивите 
си приема наличието на регистрационен и уве­
домителен режим, което значи и увеличаване 
на административната тежест.
з) Неправилен счита извода на съда за съот­
ветствие на Наредбата с чл. 288 от Договора за 
функциониране на Европейския съюз (ДФЕС). 
Позовава се на трайната практика на Съда на 
Европейския съюз и сочи, че приложимостта 
на регламентите изключва, освен ако не е пред­
видено друго, възможност държавите членки да 
приемат вътрешни разпоредби, които засягат 
обхвата на самия регламент. В случая, както 
и съдът установил, Наредбата изцяло преписва 
европейското законодателство, както констати­
рала и Комисията на Европейския съюз.
Моли съда да отмени обжалваното реше­
ние и да постанови друго, с което да отмени 
оспорената Наредба. Алтернативно моли съда 
да прогласи нищожността на Наредбата или 
да отмени чл. 1, ал. 1, т. 4 и ал. 2, чл. 5 до 24 
включително, чл. 31, ал. 4, 5 и 6. Претендира 
направените по делото разноски. Касаторът 
се представлява от адв. Борис Еленков и адв. 
Боян Станев, Софийска адвокатска колегия.
2. Касационният жалбоподател – „Млечни 
продукти Тракия“ – ЕООД, счита обжалваното 
решение за неправилно, постановено в нару­
шение на материалния закон, при съществени 
нарушения на съдопроизводствените правила 
и необоснованост – отменителни основания 
по чл. 209, т. 3 АПК. Доводите на касатора в 
подкрепа на твърдените пороци на съдебното 
решение са:
а) Съдът неправилно приложил чл. 12 ЗНА 
във връзка с чл. 4 ЗХ, като не отчел, че с ос­
порените чл. 31, ал. 4, 5 и 6 от Наредбата на 
практика се допълва глава четвърта на Закона 
за храните, без законодателят да е предвидил 
такова правомощие на Министерския съвет. 
Съдът не отчел, че наложените ограничения 
нямат отношение към етикетирането на проду­
ктите, а към производството им, поради което 
е налице необоснована, немотивирана и лишена 
от законова делегация намеса в дейността на 
предприятията. Сочи, че наложеното ограни­
чение не се налага от европейски регламенти 
или директиви, което е признато и в мотивите 
за приемане на Наредбата.
б) Неправилно счита решението и в частта, 
с която е приета липса на нарушение на чл. 3, 
ал. 2 ЗХ. Наредбата не е издадена по предло­
жение на браншовите организации, не е взето 
тяхно становище и становище на Комисията 
за защита на конкуренцията.
в) Съдът не отчел наличието на противоречие 
между чл. 31, ал. 4, 5 и 6 във връзка с чл. 1, ал. 2 
от Наредбата и чл. 19, ал. 2 от Конституцията. 
Не отчел, че Наредбата дискриминира местните 
производители на имитиращи продукти спрямо