Държавен вестник, бр. 68, 2010 г., стр. 106

СТР.  106	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  68
24.1. Лабораторията трябва да е в състояние 
да определи фагоцитоза и оксидативен взрив по 
един от следните утвърдени методи: микроскопски, 
спектрофотометрично или флоуцитометрично.
24.2. Нитроблутетразолов тест (НБТ):
24.2.1. Лабораторията е в състояние да определи 
микроскопски процент на неутрофилни грану­
лоцити от периферна кръв, които са погълнали 
багрилото нитроблутетразол и са го редуцирали в 
цитоплазмата до тъмносини формазанови кристали.
24.2.2. Работи се с унифицирана методика за 
оцветяване на периферни гранулоцити с НБТ.
24.2.3. За всеки пациент се изготвят по две 
контролни натривки от инкубирана с буфер вместо 
с пирогенал клетъчна суспензия.
24.2.4. Лабораторията е в състояние да определи 
с помощта на спектрофотометър количеството 
на екстрахирания формазан, който е погълнат по 
време на фагоцитозата.
24.2.5. Всяко определяне на оксидативен взрив 
на периферни неутрофили и моноцити на паци­
енти включва проба на клинично здрав донор с 
нормални стойности на оксидативен взрив.
24.3. Флоуцитометричен тест:
24.3.1. Лабораторията е в състояние да опреде­
ли процент фагоцитирали и оксидативно активни 
гранулоцити и моноцити и тяхната фагоцитарна и 
ензимна активност за единична клетка.
24.3.2. Използват се утвърдените флоуцито­
метрични техники за оптимално определяне на 
фагоцитоза и окислителен взрив на периферни 
неутрофили и моноцити.
24.3.3. Препоръчва се използването на стан­
дартизирани обекти за фагоцитоза – E. coli, Staph. 
аureus, флуоресцентни микрочастици.
24.3.4. При оксидативния взрив се препоръчва 
използването и на слаб стимулатор като хемотак­
тичния пептид fMLP.
24.3.5. Всяко определяне на фагоцитоза и 
окисидативен взрив на периферни неутрофили и 
моноцити на пациенти включва негативна контрола 
на проба на пациента на 0 °С.
25. Флоуцитометрично имунофенотипизиране 
на лимфоцити.
25.1. Лабораторията е в състояние да извършва 
имунофенотипизиране на лимфоцити в кръв и 
други биологични течности чрез флоуцитометрия.
25.2. Имунофенотипизиране с флоуцитометрия 
се провежда със съответно валидирана многоцветна 
имунофлуоресценция.
25.3. Имунофенотипизирането на лимфоцити 
чрез флоуцитометрия включва съпоставима изо­
типна контрола. 
25.4. Всяко двуцветно имунофенотипизиране на 
лимфоцити в кръв чрез флоуцитометрия за коли­
чествени цели включва CD45 и CD14 антитела. 
25.5. За количествено определяне на лимфоцит­
ни популации чрез двуцветна имунофлуоресценция 
се използва следният стандартен набор:
CD3+
Т лимфоцити
CD3+CD4+
Т лимфоцити
CD3+CD8+
Т лимфоцити
CD19+ 
В лимфоцити
CD3-CD16+плюс 
CD56+
NK клетки
(CD3-CD16+ или 
CD3-CD56+
типизиране е приемливо за 
определяне на NK клетки)
25.6. За проследяване броя на CD4+Т лимфоцити 
чрез флоуцитометрия панелът включва определяне 
най-малко на следните лимфоцитни субпопулации:
CD3+
Т лимфоцити
CD3+CD4+
Т лимфоцити
CD3+CD8+
Т лимфоцити
25.7. За многоцветен анализ се използва CD45/
SSC прозорец на лимфоцитите, базиран на силно 
светеща CD45+ популация с нисък SSC.
25.8. За многоцветен набор за маркиране 
изотипна контрола се използва за проби с труд­
но разграничими положителни от отрицателни 
популации. 
25.9. За количествено определяне на дадена 
субпопулация чрез флоуцитометрия трицветният 
анализ следва да използва набор за маркиране, 
включващ:
CD3/CD4/CD45
CD3/CD8/CD45
CD3/CD19/CD45
CD3/CD16+56/CD45.
25.10. За количествено определяне на дадена 
субпопулация чрез флоуцитометрия четирицветният 
анализ следва да използва набор за маркиране, 
включващ:
CD3/CD4/CD8/CD45
CD3/CD56 ± CD16/CD19/CD45.
25.11. За три- или четирицветните набори се 
включват минимум две епруветки със същия мар­
кер (напр. CD3 в епруветките с CD3/CD4/CD45 
и CD3/CD8/CD45).
25.12. Всяка лаборатория може да използва 
допълнителни комбинации от моноклонални ан­
титела за изследване на други маркери (клетъчни 
субпопулации) за нуждите на дианостично-лечеб­
ния процес. 
25.13. Анализът обхваща най-малко 2000 лим­
фоцита в прозореца. 
25.14. Лимфоцитната чистота в прозореца се 
определя за всички проби. 
25.15. Лимфоцитният добив (процента на лим­
фоцитите, включени в аналитичния прозорец) се 
определя за всяка проба. 
25.16. За двуцветен анализ всички стойности на 
лимфоцитите се коригират за лимфоцитна чистота.
25.17. Стойностите на CD3 се проследяват 
в лимфоцитния имунофенотипизиращ панел на 
пациента.
25.18. Сборът на лимфоцитите се проследява, 
когато всички лимфоцитни популации са включени 
в панела за лимфоцитен анализ.
25.19. Сумата на Т клетките (CD3+CD4+ плюс 
CD3+/CD8+) се проследява в рамките на лимфо­
цитния имунофенотипизиращ панел на пациента.
25.20. Лабораторията има възможности за оп­
ределяне на бели клетки и ДКК, необходими за 
изчисление на абсолютния брой на лимфоцитни/