Държавен вестник, бр. 48, 2000 г., стр. 3

Б Р О Й  48
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  3
(2) Лицата по ал. 1 и органите на държавата
и общините си сътрудничат в дейностите по
закрила на детето.
Г л а в а  в т о р а
ПРАВА НА ДЕТЕТО
Право на закрила
Чл. 10. (1) Всяко дете има право на закрила
за нормалното му физическо, умствено, нравс-
твено и социално развитие и на защита на него-
вите права и интереси.
(2) Не се допускат никакви ограничения на
правата или привилегии, основани на раса, на-
родност, етническа принадлежност, пол, про-
изход, имуществено състояние, религия, обра-
зование и убеждения.
Закрила срещу насилие
Чл. 11. (1) Всяко дете има право на закрила
срещу въвличане в дейности, неблагоприятни
за неговото физическо, психическо, нравствено
и образователно развитие.
(2) Всяко дете има право на закрила срещу
нарушаващите неговото достойнство методи на
възпитание, физическо, психическо или друго
насилие и форми на въздействие, противореча-
щи на неговите интереси.    
(3) Всяко дете има право на закрила срещу
използване за просия, проституция, разпрост-
раняване на порнографски материали и полу-
чаване на неправомерни материални доходи,
както и срещу сексуално насилие.
(4) Всяко дете има право на закрила срещу
въвличане в политически, религиозни и синди-
кални дейности.
Право на изразяване
Чл. 12. Всяко дете има право свободно да
изразява мнение по всички въпроси от негов
интерес. То може да търси съдействие от орга-
ните и лицата, на които е възложена закрилата
му по този закон.
Информиране и консултиране
Чл. 13. Всяко дете има право да бъде ин-
формирано и консултирано от органа за зак-
рила на детето и без знанието на родителите
му или на лицата, които полагат грижи за
отглеждането и възпитанието му, ако това е
необходимо с оглед защита по най-добър на-
чин на неговите интереси и уведомяването им
би засегнало тези интереси.
Защита на религиозни убеждения
Чл. 14. (1) Отношението на деца до 14 годи-
ни към религията се определя от техните роди-
тели или настойници, а на деца от 14 до 18 годи-
ни—по съгласие между тях и родителите или
попечителите им.
(2) Когато такова съгласие не се постигне,
детето може да се обърне за решаване на спора
чрез органите по този закон към районния съд.
Участие в процедури
Чл. 15. (1)  Във всяко административно или
съдебно производство, по което се засягат пра-
ва или интереси на дете, то задължително се
изслушва, ако е навършило 10-годишна въз-
раст, освен ако това би навредило на неговите
интереси.
(2)  Когато детето не е навършило 10-годиш-
на възраст, то може да бъде изслушано в зави-
симост от степента на неговото развитие. Ре-
шението за изслушване се мотивира.
(3) Преди изслушването на детето съдът или
административният орган трябва:
1. да осигури необходимата информация,
която да му помогне да формира мнението си;
2. да го уведоми за евентуалните последици
от неговите желания, от поддържаното от него
мнение, както и за всяко решение на съдебния
или административен орган.
(4)  Във всички случаи изслушването и кон-
султирането на детето става в подходяща об-
становка и в присъствието на социален работ-
ник или друг подходящ специалист.
(5)  При всяко дело съдът или администра-
тивният орган уведомяват общинската служба
за социално подпомагане по местоживеенето
на детето, която изпраща свой представител.
(6) Общинската служба за социално подпо-
магане може да представлява детето в случаи-
те, предвидени в закон.
(7)  Детето има право на правна помощ и
жалба във всички производства, засягащи не-
гови права или интереси.
Тайна на информацията
Чл. 16. (1) Всички сведения, получени в адми-
нистративни или съдебни производства, засяга-
щи детето, не могат да бъдат разгласявани без
съгласието на родителите, а ако детето е навър-
шило 10-годишна възраст—и без негово съгласие.
 (2) Съдът може да разреши на органите по
този закон ползване на сведенията по ал. 1 и без
съгласието на лицата по ал. 1, ако това се нала-
га от интересите на детето и за предприемане
на мерки в негова защита.
Г л а в а  т р е т а
ОРГАНИ ЗА ЗАКРИЛА НА ДЕТЕТО
Държавна агенция за закрила на детето
Чл. 17. (1) Специализиран орган на Минис-
терския съвет за ръководство, координиране и
контрол в областта на закрила на детето е Дър-
жавната агенция за закрила на детето, нарича-
на по-нататък “агенцията”.
(2) Агенцията е юридическо лице на бю-
джетна издръжка със седалище София.
(3) Агенцията се ръководи и представлява
от председател, който се определя с решение на
Министерския съвет и се назначава от минис-
тър-председателя.