Държавен вестник, бр. 82, 2009 г., стр. 33

БРОЙ  82	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  33  
документите в държави, разглеждани като 
източник на или като страни за транзит на 
нелегална миграция.
2. Съгласно собственото им национално 
законодателство договарящите страни обменят 
редовно всяка информация относно нелегал­
ната миграция, събирана от най-различни 
източници от техните консултанти за работа 
по документи.
3. При командироване на консултанти по 
документите договарящите страни могат да 
поверят на една договаряща страна координа­
цията на конкретни мерки. Тази координация 
може да има временен характер.
Член 21
Задължения на консултантите по документи
Консултантите по документи, командиро­
вани от договарящите страни, имат следните 
задължения, и по-специално:
(1) консултират и обучават представител­
ствата на договарящите страни в чужбина по 
паспортни и визови въпроси, и по-специално 
по откриване на фалшиви или фалшифицирани 
документи, и относно документна злоупотреба 
и нелегална миграция;
(2) консултират и обучават пратениците 
относно техните задължения съгласно Кон­
венцията от 19 юни 1990 г. за изпълнение 
на Шенгенското споразумение от 14 юни 
1985 г. относно постепенното премахване на 
проверките на общите граници и съгласно 
приложение 9 към Чикагската конвенция от 
7 декември 1944 г. относно международната 
гражданска авиация и относно откриване на 
фалшиви или фалшифицирани документи и 
съответните правила за имиграция, и
(3) консултират и обучават органите и ин­
ституциите за граничен контрол на страната 
домакин.
Това не засяга пълномощията на представи­
телствата на договарящите страни в чужбина 
и на органите за граничен контрол.
Член 22
Национални точки за контакт и координация
Договарящите страни определят точки 
за контакт и координация, към които да се 
обръщат по повод съгласуваните мерки за 
командироване на консултанти по документи, 
както и по повод подготовката, изпълнението, 
ръководството и оценката на консултациите 
и схемите за обучение.
Член 23
Оказване на помощ при мерки за репатриране
1. Договарящите страни си помагат взаимно 
при мерки за репатриране в съответствие с 
Решение 2004/573/EО на Съвета на Европей­
ския съюз от 29 април 2004 г. относно орга­
низацията на съвместни полети за извеждане 
от територията на две или няколко държави 
членки на граждани на трета страна, които 
са субекти на заповеди за отстраняване на 
лица, и на Директива 2003/110/EО на Съвета 
на Европейския съюз от 25 ноември 2003 г. 
относно помощ в случаите на транзит за це­
лите на извеждане от територията по въздух. 
Те се информират взаимно и своевременно 
относно планираните мерки за репатриране 
и, доколкото е възможно, дават възможност 
на други договарящи страни да участват. По 
отношение на съвместните мерки за репатри­
ране договарящите страни договарят заедно 
организацията за придружаване на репатри­
раните лица и мерките за сигурност.
2. Договаряща страна може, ако е необ­
ходимо, да репатрира лицата, които трябва 
да бъдат репатрирани, през територия на 
друга договаряща страна. Решението относно 
мярката за репатриране се взема от догова­
рящата страна, през чиято територия ще се 
извърши репатрирането. В своето решение за 
репатриране тя определя условията за изпъл­
нение и, ако е необходимо, налага освен това 
на репатрираните такива мерки за принуда, 
каквито са допустими съгласно собственото 
є национално законодателство.
3. По смисъла на подготовка и изпълнение 
на мерките за репатриране договарящите 
страни определят национални точки за кон­
такт. Експертите се срещат редовно в работна 
група, за да:
(1) оценят резултатите от минали опера­
ции и да ги отчетат при бъдещи подготовки 
и изпълнение;
(2) обсъдят и решат всякакви проблеми, 
възникнали при транзита, така както е по­
сочено в параграф 2.
Г л а в а  5
ДРУГИ ФОРМИ НА СЪТРУДНИЧЕСТВО
Член 24
Съвместни операции
1. За да засилят полицейското сътрудни­
чество, компетентните органи, определени от 
договарящите страни, могат при поддържане 
на обществения ред и сигурност и предот­
вратяване на криминални престъпления да 
въведат съвместни патрули и други съвместни 
операции, в които определени полицейски 
служители или други длъжности лица (на­
речени тук по-долу „служители“) от други 
договарящи страни участват в операции на 
територията на договарящата страна.
2. Всяка договаряща страна може като 
държава домакин в съответствие с нацио­
налното си законодателство със съгласието 
на командироващата държава да предостави 
суверенни пълномощия на служители от други 
договарящи страни, участващи в съвместни 
операции или, доколкото законодателството 
на държавата домакин позволява, позволява