Държавен вестник, бр. 42, 2020 г., стр. 34

СТР.  34	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  42
на всяка друга норма, която є противоречи. 
И разграничението между самоизпълняеми 
и несамоизпълняеми норми е ирелевантно. 
Почти пълното незачитане на този основен 
конституционен принципи в практиката на 
съдилищата12 обаче изисква приемане на 
конкретни и ефективни мерки.
3. Изисква го върховенството на Консти­
туцията
3.1. Върховенството на Конституцията е 
иманентен и основен елемент на правовата 
държава. Именно неговото гарантиране е ос­
новният смисъл на контрола за съответствие на 
законите с Конституцията в правовата държава.
3.2. Според РКС № 1/2005 иманентна харак­
теристика на правовата държава е: „…упраж-­
няване на държавна власт на основата на 
Конституция, в рамките на закони, които 
материално и формално съответстват на Кон­
ституцията и които са създадени за запазване 
на човешкото достойнство, за постигане на 
свобода, справедливост и правна сигурност“.
3.3. Очевидно най-съществен белег за 
„правовост“ на държавата е в това тя да се 
управлява: 1) според Конституцията (чл. 4, 
ал. 1 и чл. 5, ал. 2 от КРБ) и 2) според закони, 
съответстващи на Конституцията (както фор­
мално, така и материално – изразено изрично 
и категорично в принципа на върховенство 
на Конституцията (чл. 5, ал. 1 във вр. с чл. 4, 
ал. 1 от КРБ).
3.4. Върховенството на Конституцията се 
изразява в безусловна невъзможност закони­
те (и цялата система на вътрешното право) 
валидно да є противоречат. Респективно, 
противоречието с Конституцията е най-теж­
кият порок на една правна норма (естествено 
предполагащ/обосноваващ изначална нева­
лидност, абсолютна нищожност).
3.5. Това естествено предполага неприлага­
не (от никого…) на която и да било противо­
конституционна правна норма. И естествено 
предоставя на всеки съд компетентност за кон­
трол и обратно действие на всяко решение на 
КС, установяващо противоконституционност.
3.6. Върховенството на Конституцията е 
гаранция за правната сигурност (и обратното).
3.6.1. Между двата принципа няма и по 
никакъв начин не трябва да се допуска (още 
по-малко да се търси или прокарва) про­
тиворечие или дори условна колизия (раз­
минаване). Поради това върховенството на 
Конституцията и правната сигурност не се 
нуждаят от балансиране, а от съвместно и 
едновременно осъществяване и гарантиране.
12 Зл. Орсов (цит. съч.) е категоричен: „само в 
единични случаи от няколкото милиона след 
13 юли 1991 г. съдилищата са приложили пряко 
Конституцията и са отказали прилагането на 
закон, за който са приели, че є противоречи!“ 
Правната сигурност предполага йерархичен 
правен ред, в рамките на който една норма 
от по-нисък йерархичен ранг не може да 
противоречи на норма от по-висок йерархи­
чен ранг, и всички заедно на Конституцията 
(по предназначение ползваща се с най-висок 
йерархичен ранг). Поради това всяко право­
мощие (и всеки отделен акт) по гарантира­
нето на върховенството на Конституцията е 
правомощие (акт) по гарантиране на правната 
сигурност. 
3.6.2. Бранейки Конституцията (и на първо 
място нейното върховенство), Конституци­
онният съд брани на първо място правовата 
държава – както в нейното формално (правна 
сигурност и върховенство на Конституцията), 
така и в нейното материално (справедливост, 
вкл. гарантирани основни права) измерение/
проявление.
4. Изисква го правната сигурност
4.1. Правната сигурност е принцип, който 
няма смисъл сам по себе си, а само като га­
ранция преди всичко на:
 – непосредствено действие на всички 
разпоредби на Конституцията (чл. 5, ал. 2);
 – върховенството на Конституцията (чл. 5, 
ал. 1),
 – и основните права. 
Прилагането на противоконституционни 
норми не може да бъде оправдано с правната 
сигурност. Извън всякаква идея за правна 
сигурност също са неприлагането на кон­
ституционните норми и отказът от защита 
на основни конституционни права поради 
невъзможност да се сезира КС (респ. да се 
приложи върховенството на Конституцията).
4.2. Смятам за несъмнено, че принципите 
на върховенство и на непосредствено действие 
на Конституцията и на правна сигурност са 
взаимносвързани13. 
Смятам за вярно и нещо повече: всеки 
принцип е гаранция на другите два (и в съв­
купност формират правовата държава във фор­
мален и материален смисъл). Върховенството 
гарантира непосредственото действие (при­
лагането на която и да било конституционна 
норма не може да бъде препятствано поради 
действието на каквато и да било законова или
13 Съдия Кр. Влахов (цит. съч.) посочва ясно, че 
на съдилищата „трябва да се признае по принцип 
възможност да осъществяват инцидентен съдебен 
контрол за конституционност на приложимия 
закон, като по този начин осигурят едновремен­
но върховенството и непосредственото действие 
на Конституцията. Тези два принципа следва да 
се схващат и прилагат едновременно, тъй като 
непосредственото действие на Основния закон 
е гаранция за осигуряване върховенството му, 
и неслучайно тези принципи систематично са 
намерили място в една конституционна разпо­
редба, при това в определена логическа после­
дователност“.