Държавен вестник, бр. 40, 2004 г., стр. 30

С Т Р .  30
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  40
2.6.1.2.4. Фрагментите са основно с правилна форма
и нямат участъци от вида, описан в т. 2.6.1.2.4.1. Допус-
кат се до 10 фрагмента с неправилна форма във всеки
правоъгълник с размери 50 Ч 20 cm и не повече от 25 от
цялата повърхнина на предното стъкло.
Да няма фрагменти с участъци, по-дълги от 35 mm,
измерени в съответствие с т. 2.6.1.2.4.1.
2.6.1.2.4.1. За фрагмент с неправилна форма се смя-
та този, който не може да се впише в окръжност с диа-
метър 40 mm, или ако има поне един участък, по-дълъг
от 15 mm, измерен от върха на участъка до място, на
което широчината му е равна на дебелината на стъкло-
то, или ако един или повече участъка имат ъгъл при
върха, по-малък от 40°.
2.6.1.2.5. Фрагменти с издължена форма са разре-
шени като цяло в зона FII при условие, че не са по-дълги
от 10 cm, освен в случая по т. 2.6.2.2.
2.6.1.3. Зона FIII
Раздробяването в тази зона е със средни характе-
ристики между тези от приетите съответни раздробя-
вания на двете съседни зони (FI и FII).
2.6.2. Предоставено предно стъкло за одобрение на
типа на компонент се приема, че отговаря на изисква-
нията от гледна точка на раздробяването, ако поне едно
от следните условия е изпълнено:
2.6.2.1. когато всички изпитвания, проведени в точ-
ките на удар, дават задоволителен резултат;
2.6.2.2. когато едно изпитване от всичките, проведе-
ни в точките на удар, описани в т. 2.5.1, даде незадово-
лителен резултат, като се вземат под внимание откло-
ненията, недостигнали следните граници:
зона FI—не повече от пет фрагмента с дължина
между 7,5 и 15 cm;
зона FII—не повече от три фрагмента с лица между
16 и 20 cm2 се намират извън окръжност с радиус 10 cm
и с център, точката на удар;
зона FIII—не повече от четири фрагмента с дължи-
на между 10 и 17,5 cm,
и е повторено за нов образец, който или отговаря на
изискванията на т. 2.6.1, или показва отклоненията на
определените граници;
2.6.2.3. когато две от изпитванията, проведени с
използване точките на удар, описани в т. 2.5.1, са
дали незадоволителен резултат за отклоненията, не-
достигащи границите, определени в т. 2.6.2.2, и след-
ващите серии от изпитвания, проведени върху нова
серия от образци, отговарят на изискванията по
т. 2.6.1, или не повече от два образеца от новата се-
рия представят отклонения, които са в определени-
те в т. 2.6.2.2 граници.
2.6.3. Ако посочените отклонения са установени, те
се отбелязват в протокола от изпитването и към него се
прикрепват снимки на съответните части от предното
стъкло.
3. Изпитване на безопасност при удар с глава
3.1. Показатели на сложност на вторичните харак-
теристики
Не са включени вторични характеристики.
3.2. Брой на образците
3.2.1. Предмет на изпитването за всяка група кале-
ни предни стъкла са четири образеца, имащи приблизи-
телно най-малката разгъната площ, и четири образеца,
имащи приблизително най-голямата разгъната площ,
като всичките осем образеца са от същия тип като този,
който е избран за изпитването за картина на разруша-
ване (т. 2.2).
3.2.2. По преценка на лабораторията, провеждаща
изпитването, предмет на изпитването могат да бъдат
шест проби с размери (1100 Ч 500 )+5/-2 mm за всяка
категория спрямо дебелината на предното стъкло.
3.3. Метод на изпитването
3.3.1. Използваният метод е описания в т. 3 на раз-
дел II.
3.3.2. Височината на падане е 1,50 m +0/-5 mm.
3.4. Тълкуване на резултатите
3.4.1. Приема се, че изпитването е със задоволите-
лен резултат, ако предното стъкло или изпитваният
образец е счупен.
3.4.2. Серия от образци, предоставени за одобрение
на типа на компонент, се приемат, че удовлетворяват
изискванията от гледна точка на изпитването на безо-
пасност при удар с глава, ако едно от следните две ус-
ловия е изпълнено:
3.4.2.1. всичките изпитвания са дали задоволителен
резултат;
3.4.2.2. при изпитване, дало незадоволителен резул-
тат, се провеждат поредица от последващи изпитвания
върху нова серия от образци до получаване на задово-
лителни резултати.
4. Оптични свойства
Изискванията по отношение на оптичните свойства
са посочени в т. 9 на раздел II, отнасящи се за всеки тип
предно стъкло.
 Раздел IV
Обикновени закалени стъкла, различни от предни
стъкла (1)
1. Определяне на типа
Счита се, че обикновените закалени стъкла принад-
лежат към различен тип, ако се различават поне в една
от следните основни или вторични характеристики.
1.1. Основните характеристики са:
1.1.1. търговското наименование и марка;
1.1.2. вид на процеса по закаляване (термичен или
химичен);
1.1.3. категорията по форма; различават се две кате-
гории:
1.1.3.1. плоски стъкла;
1.1.3.2. плоски и криви стъкла;
1.1.4. категорията по дебелина, в която се намира
номиналната дебелина “е” (допуска се отклонение от
± 0,2 mm от производителя):
категория I
    е І 3,5 mm
категория II
3,5 mm < e І 4,5 mm
категория III
4,5 mm < e І 6,5 mm
категория IV
6,5 mm < e
1.2. Вторичните характеристики са:
1.2.1. вид на материала (полирано, флоат, листово
стъкло);
1.2.2. оцветяване (безцветни или оцветени);
1.2.3. вградени или липса на проводници.
2. Изпитване на раздробяване
2.1. Показатели за трудност при вторичните харак-
теристики
Материал
Показател за трудност
Полирано стъкло
2
Флоат стъкло
1
Листово стъкло
1
Не са включени други вторични характеристики.
2.2. Избор на образци
2.2.1. Трудни за изработване образци от всяка кате-
гория по форма и всяка категория по дебелина се изби-
рат спрямо следните критерии за изпитване:
2.2.1.1. в случай на плоски стъкла се осигуряват две
серии от образци, съответстващи на:
2.2.1.1.1. най-голямата разгърната площ;
2.2.1.1.2. най-малкия ъгъл между две съседни страни;
2.2.1.2. при плоските и кривите стъкла се осигуря-
ват три серии от образци, отговарящи на:
2.2.1.2.1. най-голямата разгърната площ;
2.2.1.2.2. най-малкия ъгъл между две съседни страни;
2.2.1.2.3. най-голямата височина на сегмент.
(1) Този тип обикновени закалени стъкла също може да се
използва за предни стъкла за трактори