Държавен вестник, бр. 93, 2011 г., стр. 36

СТР.  36	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  93
забранява произволното неравнопоставяне и 
е повеля за равно третиране (Решение № 1 
от 2005 г. по к. д. № 8 от 2004 г.). Забраната 
за външни назначения в специализираните 
наказателни съдилища и специализираните 
прокуратури е дискриминационна по признака 
обществено положение, тъй като ограничава 
правата на всички останали юристи, които 
притежават необходимия за заемане на длъж­
ност общ и специален стаж по чл. 164, ал. 3 и 
6 ЗСВ, зачетен по реда на чл. 164, ал. 8 – 10 
ЗСВ. Наред с това ограничението създава 
привилегии за заемащите длъжности само в 
два от органите на съдебната власт, като не 
допуска външни назначения, макар и само 
относно малка част от свободните длъжности. 
По тези съображения Конституционният 
съд заключава, че чл. 164, ал. 3 и 6 ЗСВ в 
частта „съдия или прокурор, който“ е проти­
воконституционен.
І.8. Относно възнагражденията на съдиите 
и прокурорите в специализирания наказателен 
съд и специализираната прокуратура – чл. 233, 
ал. 2, 3, 4 и 5 ЗСВ
Съдиите, прокурорите и следователите 
получават основно месечно възнаграждение 
съответно на заеманата длъжност или на 
придобития ранг при повишаване на място 
в по-горен ранг и възнаграждение. Видовете 
рангове за всички съдилища и прокуратури 
са уредени в чл. 233, ал. 1 ЗСВ, а отклоне­
нията от тях – в оспорените ал. 2, 3, 4 и 5 
на същия текст, съгласно които съдиите в 
специализирания наказателен съд са с ранг 
на съдия в апелативен съд; прокурорите в 
специализираната прокуратура са с ранг на 
прокурор в апелативна прокуратура; съдиите 
в апелативния специализиран наказателен съд 
са с ранг на съдии във Върховния касационен 
съд и прокурорите в апелативната специали­
зирана прокуратура са с ранг на прокурор във 
Върховната касационна прокуратура. 
Конституционният съд счита, че повишава­
не на място в органите на съдебната власт не 
е в нарушение на Конституцията и не поставя 
съдиите и прокурорите в новосъздадените 
специализирани структури в привилегировано 
положение. По силата на назначенията си в 
тях те ще получават по-високи възнагражде­
ния от колегите си в равните по степен общи 
и специализирани съдилища и прокуратури. 
Причините за това са тежестта на делата, по-
голямата отговорност и натовареност, както 
и степента на сигурност.
Начинът на определяне на възнагражде­
нията на съдиите и прокурорите не е уреден 
на конституционно ниво, поради което оп­
ределянето им е въпрос на законодателна 
целесъобразност. Законодателят определя в 
чл. 233, ал. 2 и 3 ЗСВ по-високи рангове не 
само за новосъздадените специализирани 
структури, но и на съдиите от Софийския 
градски съд, Административния съд – град 
София, и Софийския районен съд и на про­
курорите от Софийската градска прокуратура 
и Софийската районна прокуратура. Подобен 
начин на различно определяне на длъжности­
те на съдиите в съдилищата със седалище в 
София е познат и на чл. 72, ал. 3 от Закона 
за устройство на съдилищата (обн., ДВ, бр. 23 
от 1976 г.; отм., бр. 59 от 1994 г.). На следващо 
място Конституционният съд е на мнение, 
че възнагражденията не са завишени по на­
чин, който да сочи на облагодетелстване от 
страна на държавата на определени съдии и 
прокурори, с което да се нарушава тяхната 
равнопоставеност. От значение е и фактът, 
че предвидените в закона изисквания за общ 
юридически стаж на съдиите и прокурорите 
в специализираните звена са равни на изис­
кванията за по-високите по степен съд и про­
куратура, чийто размер на възнагражденията 
ще получават. 
Тези съображения дават на съда основание 
да приеме, че оспорените разпоредби относно 
трудовото възнаграждение не противоречат 
на Конституцията, защото не нарушават ра­
венството между съдиите и прокурорите в 
новосъздадените специализирани структури и 
тези в останалите общи и специални съдилища 
и прокуратура и защото чл. 133 от Конститу­
цията предоставя на законодателя да уреди 
въпроса с възнагражденията на работещите 
в органите на съдебната власт.
І.9. Относно прекратяването на образуваните 
съдебни производства в общите съдилища – § 9 
от преходните и заключителните разпоредби 
на Закона за изменение и допълнение на Нака­
зателно-процесуалния кодекс (ЗИДНПК – ДВ, 
бр. 13 от 2011 г.)
Съгласно оспорената преходна разпоредба 
образуваните съдебни производства по дела, 
подсъдни на специализирания наказателен 
съд, по които не е даден ход на съдебното 
следствие, се прекратяват от съдията-доклад­
чик и се изпращат на съответния прокурор. 
Съдът намира това законодателно разре­
шение за съобразено с Конституцията. Както 
се посочи по-горе, правилата на подсъдността 
имат голямо значение за разпределение на 
делата между съдилищата и те трябва да се 
спазват стриктно. Оспорената разпоредба има 
действие по отношение делата за престъпления, 
попадащи в чл. 411а, ал. 1 и 2 НПК, които 
дела са образувани въз основа на обвинителни 
актове, внесени в общите съдилища, защото 
към този момент специализираният наказа­
телен съд не е бил създаден. С промяната