Държавен вестник, бр. 56, 2022 г., стр. 15

БРОЙ  56	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  15  
д. ю. н. Лазар Груев, проф. д. ю. н. Маргарита 
Чинова, проф. д-р Веселин Вучков, проф. д-р 
Гергана Маринова, проф. д-р Даниел Вълчев, 
проф. д-р Екатерина Михайлова, проф. д-р 
Пенчо Пенев, проф. д-р Пламен Киров, проф. 
д-р Пламен Панайотов, проф. д-р Снежана 
Начева, доц. д-р Екатерина Салкова, доц. д-р 
Зорница Йорданова, доц. д-р Мартин Белов, 
доц. д-р Наталия Киселова, доц. д-р Ралица 
Илкова, доц. д-р Симеон Гройсман, д-р Ивайло 
Цонков. 
В изпълнение на предоставената им въз-
можност писмени становища са представили: 
министърът на правосъдието, Висшият съде-
бен съвет, Върховният касационен съд, Вър-
ховният административен съд, Националната 
следствена служба, Висшият адвокатски съвет, 
Българската съдийска асоциация, Асоциаци-
ята на прокурорите в България, Камарата на 
следователите в България и Националното 
сдружение на съдебните служители. 
В становищата на Висшия съдебен съвет 
(ВСС), Националната следствена служба (НСС), 
Българската съдийска асоциация (БСА), Асо-
циацията на прокурорите в България (АПБ) и 
Камарата на следователите в България (КСБ) 
са изложени съображения в подкрепа на твър-
денията на вносителя за противоконституци-
онност на оспорените разпоредби. Направен 
е извод за противоречие с Основния закон на 
закриването на специализираните съдилища 
и прокуратури, като в преобладаващата част 
от становищата са изтъкнати аргументи за 
липса на правомощие на Народното събра-
ние, недостатъчно мотивиране и нарушения 
на законодателната процедура при приемане 
на разпоредбата. В становището на НСС се 
посочва също, че с това законодателно реше-
ние е извършена и промяна във формата на 
държавно управление, която не е от компе-
тенциите на обикновено Народно събрание. 
По отношение на преназначаването на съдии, 
прокурори и следователи от закритите органи 
на съдебната власт ВСС и НСС поддържат, 
че са иззети конституционни правомощия на 
ВСС, като законодателят се намесва пряко в 
провеждането на съответните процедури и 
се отнема гарантираната от Конституцията 
възможност за избор на поведение, като с 
оглед предвидените завишени изисквания за 
заемането на длъжности в специализирания 
съд и прокуратура връщането им по силата на 
закона представлява понижаване в длъжност. 
Според БСА се създава специален ред за пре-
назначаване, който предвижда принудително 
преместване на магистратите и представлява 
намеса в правомощията на ВСС, с което се 
нарушават принципите за тяхната несменяе-
мост и независимост. В становищата на КСБ 
и АПБ е направен извод за неяснота и про-
тиворечивост на правната уредба, като КСБ 
посочва, че не е предвидена хипотеза на обжал-
ване на решение на ВСС за преместването на 
магистрат, и поставя въпроса за последиците 
при отмяна на такова решение от Върховния 
административен съд (ВАС). 
Върховният касационен съд (ВКС) изразя-
ва становище за основателност на искането 
по отношение на статута на магистратите и 
трудовоправното положение на служителите 
от закриваните структури на съдебната власт. 
Според ВКС с въвеждането на квоти за допустим 
брой съдии, прокурори и следователи, които 
могат да бъдат преназначени в един орган на 
съдебната власт, се създават предпоставки за 
дискриминация и се изземват правомощия 
на ВСС, с което се нарушава принципът на 
разделение на властите и се накърнява неза-
висимостта на съдебната власт. Във връзка с 
трудовите правоотношения на служителите 
ВКС посочва, че липсата на яснота относно 
новия работодател и изключеното правопри-
емство в процедурата по преназначаване за-
сяга правото на труд и избор на месторабота 
(чл. 48, ал. 1 и 3 от Конституцията), както и 
правото на избор на местоживеене (чл. 35, 
ал. 1 от Конституцията).
Подобни аргументи за противоконститу-
ционност на уредбата на трудовите правоот-
ношения на служителите са изложени и от 
Националното сдружение на съдебните слу-
жители (НССС). Според НССС изключеното 
правоприемство не позволява да се определи 
работодателят приобретател, което, от една 
страна, прави невъзможно прилагането на 
разпоредбите, уреждащи условията и реда за 
уреждане на трудовите правоотношения на 
служителите, към които препраща оспореният 
§ 56 ПЗР на ЗИДЗСВ, а от друга страна, из-
ключва възможността за запазване на трудовите 
правоотношения на служители на определени 
длъжности. В становището е направен извод, че 
с разпоредбата се създава правна несигурност 
и се нарушава правото на свободен избор на 
професия и място на полагане на труд. 
Според министъра на правосъдието, ВАС 
и Висшия адвокатски съвет (ВАдвС) искането 
на главния прокурор е неоснователно. По от-
ношение на закриването на специализираните 
съдилища и прокуратури в становищата се 
посочва, че това е въпрос на законодателна 
целесъобразност, като в правомощията на за-
конодателя според министъра на правосъдието 
и ВАдвС е включена както възможността да 
създава специализирани структури, така и да 
прекратява тяхното съществуване. 
По отношение на разпоредбите, които 
уреждат преназначаването на съдиите, проку-
рорите и следователите от закритите органи 
на съдебната власт, ВАС посочва, че при пре-
местването в равен по степен орган лицата не 
губят статуса си на магистрати, като логически 
обосновано от правна страна е законодател-
ното решение за тяхното преназначаване без