Държавен вестник, бр. 37, 2025 г., стр. 13

БРОЙ  37	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  13   
та. Тя е лишена от правомощието да извърши 
преценка дали за всеки конкретен случай 
нуждата от промяна на предназначението, 
при съобразяване с продуктивните качества 
на земята, целите на промяната и изисква­
нията на специалните закони, е обоснована 
и доказана. Именно тази преценка гарантира 
спазването на конституционните изисквания 
промяната да бъде извършена единствено по 
изключение и при доказана нужда.
Обстоятелството, че земеделската земя не 
е защитена, не се променя с приемането на 
чл. 24б ЗОЗЗ (нов, обн., ДВ, бр. 16 от 2024 г.; 
доп., бр. 33 от 2024 г.), който предвижда реда 
за промяна на предназначението на земе­
делските земи при изграждане на обекти за 
производство на енергия от възобновяеми 
източници за постигане на националната 
цел по чл. 12, ал. 1 от Закона за енергията 
от възобновяеми източници и във връзка с 
прилагане на насърчението по чл. 17, ал. 1, 
т. 8 от същия закон. Съгласно чл. 24б, ал. 1 
земеделските земи се считат с променено 
предназначение след влизането в сила на 
подробен устройствен план, предвиждащ из­
граждане на обект за производство на енергия 
от възобновяеми източници и издаване на 
удостоверение от министъра на земеделието 
и храните. Посочената разпоредба е приета 
за изпълнение на Директива (ЕС) 2023/959 на 
Европейския парламент и на Съвета от 10 май 
2023 г. за изменение на Директива 2003/87/
ЕО за установяване на система за търговия 
с квоти за емисии на парникови газове в 
рамките на Съюза и Решение (ЕС) 2015/1814 
относно създаването и функционирането на 
резерв за стабилност на пазара за системата 
на Съюза за търговия с емисии на парникови
газове (OB, L 130, 16.05.2023 г.). Тази разпоредба 
няма отношение към изискуемата от чл. 21 от 
Конституцията закрила на земеделската земя.
Прилагането на облекчени процедури за 
насърчаване на производството на възобно­
вяема енергия не следва да става за сметка 
на земеделските земи, които са ограничен 
и невъзстановим ресурс. Законодателят не 
следва да допуска интересът от изграждането 
на такива обекти да доминира до степен, в 
която да изключва грижата за околната среда 
и закрилата на земеделската земя.
Поради изложеното Съдът намира, че 
разпоредбата на чл. 17а, ал. 3 ЗОЗЗ в частта 
„на обекти за производство на енергия от въз­
обновяеми източници“ противоречи на чл. 15 
и 21 от Конституцията, поради което следва 
да бъде обявена за противоконституционна.
По изложените съображения и на осно­
вание чл. 149, ал. 1, т. 2 от Конституцията 
Конституционният съд
Р Е Ш И :
Обявява за противоконституционни чл. 2, 
ал. 4 в частта „и за агрофотоволтаици – при 
условия и по ред, определени с наредба на 
министъра на земеделието и министъра на 
регионалното развитие и благоустройство“ и 
чл. 17а, ал. 3 в частта „на обекти за производ­
ство на енергия от възобновяеми източници“ 
от Закона за опазване на земеделските земи 
(обн., ДВ, бр. 35 от 1996 г.; посл. изм. и доп., 
бр. 41 от 2024 г.).
Отклонява искането на президента на Ре­
публика България за установяване на проти­
воконституционност на чл. 23, ал. 3 и чл. 24, 
ал. 7 в частта „или изграждане на обект за 
производство на енергия от възобновяеми 
източници“ от Закона за опазване на земедел­
ските земи (обн., ДВ, бр. 35 от 1996 г.; посл. 
изм. и доп., бр. 41 от 2024 г.) и Прекратява 
производството по делото в тази част.
Решението е подписано с особено мнение 
от съдия Соня Янкулова и съдия Борислав 
Белазелков в частта относно обявяване за 
противоконституционност на посочените 
разпоредби от ЗОЗЗ.
Председател:
Павлина Панова
ОСОБЕНО МНЕНИЕ
на съдиите Соня Янкулова и Борислав
Белазелков
по конституционно дело № 18 от 2023 г.
Подписваме решението в частта, с която 
е обявена противоконституционност на чл. 2, 
ал. 4 и на чл. 17а, ал. 3 ЗОЗЗ, с особено мне­
ние, защото считаме, че разпоредбите не са 
противоконституционни.
Член 21, ал. 1 от Конституцията определя зе­
мята като основно национално богатство, което 
се ползва от особената закрила на държавата 
и обществото. Поради това законодателят в 
чл. 1 на основния устройствен закон – Закона 
за устройство на територията – установява, че 
територията на страната е национално богат­
ство и нейното устройство гарантира устой­
чивото развитие и благоприятните условия за 
живеене, труд и отдих на населението, като за 
целта чрез закона се уреждат обществените 
отношения, свързани с устройството на те­
риторията, инвестиционното проектиране и 
строителството, и се определят ограниченията 
върху собствеността за устройствени цели.
Оценявайки значимостта на обработваемата 
земя като част от земята, която е национално 
богатство, конституционният законодател е 
определил изрично, че тя се използва само за 
земеделски цели. Конституционният законода­
тел не е дал легално определение на понятията 
„обработваема земя“ и „земеделски цели“, 
но в приетия от същата легислатура (преди 
приемане на Конституцията) Закон за собстве­
ността и ползването на земеделските земи 
като земеделски са определени земите, чието 
предназначение е за земеделско производство, 
а в приетия през 1996 г. Закон за опазване на 
земеделските земи предназначението на земе­