Държавен вестник, бр. 102, 2015 г., стр. 119

БРОЙ  102	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  119  
едно и също имуществено или неимуществено 
благо, право или вещ, за един и същ период 
на покритие и за едни и същи рискове.
(2) В случаите на съзастраховане застра­
хователният договор може да бъде сключен 
между застраховащия и водещ застраховател, 
който действа от свое име и от името и за 
сметка на няколко застрахователи със или 
без предварително подписване на съзастра­
хователен договор помежду им. 
(3) В случаите на съзастраховане в за­
страхователния договор трябва да се посочат 
застрахователите, съотношението, в което те 
поемат отговорността, и приложимите общи 
условия.
(4) В случаите на съзастраховане по за­
страховки, които не са на голям риск, в 
застрахователния договор задължително се 
посочва водещ застраховател.
(5) Отношенията със застраховащия, за­
страхования и третото ползващо се лице по 
застрахователния договор се осъществяват от 
водещия застраховател, ако друго не е угово­
рено в застрахователния договор.
(6) Лицето, имащо право на обезщетение 
по застрахователния договор, има право да 
получи цялото дължимо плащане от водещия 
застраховател, когато е определен водещ 
застраховател, освен ако застрахователният 
договор е за покриване на голям риск и е 
уговорено друго в него. Отношенията между 
съзастрахователите, във връзка с извършване 
на плащанията от водещия застраховател, се 
уреждат съгласно съотношението, в което са 
поели отговорността.
Съзастрахователен договор
Чл. 377. (1) В случаите на съзастраховане 
по преценка на застрахователите може да бъде 
сключен съзастрахователен договор.
(2) В съзастрахователния договор застра­
хователите задължително определят:
1. водещия застраховател; 
2. съотношението, в което застрахователите 
поемат отговорността;
3. разпределението на застрахователната 
премия;
4. приложимите общи условия;
5. взаимоотношенията помежду им по 
повод на ликвидацията на щети. 
(3) Когато съзастраховането се извършва 
без съзастрахователен договор, в застрахо­
вателния договор задължително се посочва 
информацията по ал. 2, т. 1 – 4. 
Раздел VIII
Погасителна давност
Давност
Чл. 378. (1) Правата и задълженията по 
застрахователния договор във връзка със 
застрахователното обезщетение се погасяват 
с тригодишна давност, считано от датата на 
настъпване на застрахователното събитие.
(2) Правата и задълженията по застрахо­
вателния договор по застраховки „Живот“, 
„Злополука“, „Заболяване“ и по преки искове 
по застраховки „Гражданска отговорност“ по 
т. 10 – 13, раздел II, буква „А“ от приложение 
№ 1 във връзка със застрахователното обез­
щетение или сума се погасяват с 5-годишна 
давност, считано от датата на настъпване на 
застрахователното събитие.
(3) В случаите на предоставено ретроак­
тивно покритие по застрахователен договор 
давността по ал. 1, съответно по ал. 2, започва 
да тече от датата на предявяване на застра­
хователна претенция в срока на действащия 
застрахователен договор пред застрахователя, 
предоставил ретроактивното покритие.
(4) В случаите на ексцес, който пряко 
произтича от застрахователни събития по 
застраховките по ал. 2, давността е 5-годишна 
от датата на настъпването или узнаването 
за ексцеса, но не повече от давността по 
отношение на отговорното за вредите лице, 
когато вредите са причинени от непозволено 
увреждане. Ексцес е всяко влошаване на здра­
вословното състояние на пострадалото лице, 
което се намира в пряка и непосредствена 
причинно-следствена връзка с настъпилото 
застрахователно събитие.
(5) Регресните и суброгационни искове и 
исковете на причинителя на вредата по чл. 435 
срещу застрахователя по застраховки „Граж­
данска отговорност“ по т. 10 – 13, раздел II, 
буква „А“ от приложение № 1 се погасяват в 
срок 5 години, считано от датата на извър­
шеното плащане от страна на застрахователя 
по имуществена застраховка или от страна 
на причинителя на вредата. Застрахователят 
по имуществената застраховка на увреденото 
трето лице и причинителят на вредата по 
изречение първо имат право на законната 
лихва върху претендираната сума, считано 
от поканата за плащане към застрахователя 
при застраховки „Гражданска отговорност“ 
по т. 10 – 13, раздел II, буква „А“ от прило­
жение № 1.
(6) Регресните и суброгационни искове на 
застрахователя по застраховки „Гражданска 
отговорност“ по т. 10 – 13, раздел II, буква 
„А“ от приложение № 1 срещу причинителя 
на вредата се погасяват в срок 5 години, счи­
тано от датата на извършеното плащане на 
застрахователното обезщетение на третото 
увредено лице. Застрахователят има право 
на законната лихва върху претендираната 
сума, считано от поканата за плащане към 
причинителя на вредата.
(7) Алинея 2 не се прилага при вземане на 
кредитор за обезщетение за вреди, причинени 
от неизпълнен договор от страна на застрахо­
ван по застраховка, с която се покрива дого­
ворната му отговорност по чл. 429, ал. 1, т. 2. 
В този случай исковете срещу застрахователя