Държавен вестник, бр. 49, 2016 г., стр. 6

СТР.  6	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  49
Изпълнението на указа възлагам на ми­
нистъра на външните работи.
Издаден в София на 17 юни 2016 г.
Президент на републиката: 
Росен Плевнелиев
Министър-председател: 
Бойко Борисов
Подпечатан с държавния печат.
5048
УКАЗ № 207
На основание чл. 98, т. 1 от Конституцията 
на Република България във връзка с чл. 463, 
ал. 5 от Изборния кодекс
П О С Т А Н О В Я В А М :
Насрочвам частичен избор за кмет на кмет­
ство Станево, община Лом, област Монтана, 
на 2 октомври 2016 г.
Издаден в София на 21 юни 2016 г.
Президент на републиката: 
Росен Плевнелиев
Подпечатан с държавния печат.
Министър на правосъдието:
Екатерина Захариева
5049
УКАЗ № 208
На основание чл. 98, т. 1 от Конституцията 
на Република България във връзка с чл. 463, 
ал. 5 от Изборния кодекс
П О С Т А Н О В Я В А М :
Насрочвам частичен избор за кмет на 
кметство Капитановци, община Видин, област 
Видин, на 2 октомври 2016 г.
Издаден в София на 21 юни 2016 г.
Президент на републиката: 
Росен Плевнелиев
Подпечатан с държавния печат.
Министър на правосъдието:
Екатерина Захариева
5050
КОНСТИТУЦИОНЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 7
от 21 юни 2016 г.
по конституционно дело № 8 от 2015 г.
Конституционният съд в състав: Борис 
Велчев – председател, членове: Стефка Сто­
ева, Румен Ненков, Кети Маркова, Георги 
Ангелов, Анастас Анастасов, Гроздан Илиев, 
Мариана Карагьозова-Финкова, Константин 
Пенчев, Филип Димитров, Таня Райковска, 
при участието на секретар-протоколиста Гер­
гана Иванова, разгледа в закрито заседание 
на 21 юни 2016 г. конституционно дело № 8 от 
2015 г., докладвано от съдията Кети Маркова.
Производството е по чл. 149, ал. 1, т. 2 и 
4 от Конституцията на Република България.
Делото е образувано по искане на прези­
дента на Република България на основание 
чл. 150, ал. 1 от Конституцията.
Конституционният съд е сезиран да уста­
нови противоконституционност, както и да се 
произнесе по съответствието им с междуна­
родни договори, по които Република България 
е страна, на разпоредбите на чл. 40, ал. 1, 
т. 5 от Закона за защита на класифицирана­
та информация (ЗЗКИ) (обн., ДВ, бр. 45 от 
2002 г.; последно изм. и доп., бр. 28 от 2016 г.) 
и на чл. 165, т. 7 от Закона за отбраната и 
въоръжените сила на Република България 
(ЗОВСРБ) (обн., ДВ, бр. 35 от 2009 г.; посл. 
доп., бр. 17 от 2016 г.) в частта „при отказ за 
издаване, при отнемане на разрешението за 
достъп до класифицирана информация или“.
Като е мотивирал позицията си за същ­
ността на класифицираната информация и 
нейното значение за гарантиране интересите 
на Република България в областта на нацио­
налната сигурност, вносителят поддържа, че 
нормата на чл. 40, ал. 1, т. 5 ЗЗКИ е част от 
установените със закона (чл. 40 – 42) изис­
квания за издаване на разрешение за достъп 
до класифицирана информация. В хипотезата 
на чл. 40, ал. 1, т. 5 ЗЗКИ проучващият орган 
не разполага с компетентността да прави 
каквато и да било преценка на надеждността 
на лицето, обект на проверка, тъй като сама 
по себе си констатацията, че срещу него е 
налице образувано досъдебно или съдебно 
производство за умишлено престъпление 
от общ характер, е основание разрешение 
за достъп да не бъде издадено (чл. 57, ал. 1, 
т. 1 ЗЗКИ), а ако това вече е сторено – то да 
бъде отнето (чл. 59, ал. 1, т. 1 ЗЗКИ). В тези 
случаи засегнатото лице търпи неблагопри­
ятни последици, непосредствено свързани с 
упражняването на неговото право на труд 
съобразно спецификата на съответната трудова 
функция. В искането се изтъква, че оспореното 
изискване срещу лицето да няма образува­
но съдебно или досъдебно производство за 
престъпление от общ характер е установено 
наред с това то да не е осъждано за такова 
престъпление, независимо от реабилитацията 
(чл. 40, ал. 1, т. 4 ЗЗКИ), с което се нарушава 
презумпцията за невиновност по чл. 31, ал. 3 
от Конституцията.
Поддържа се също, че правилото на чл. 40, 
ал. 1, т. 5 ЗЗКИ води до ограничаване на 
правата на обвиняемия, надхвърлящи необ­
ходимото за осъществяване на правосъдието, 
като по този начин се нарушава и чл. 31, ал. 4 
от Конституцията. Президентът акцентира и 
върху неблагоприятните последици, възник­
ващи неизбежно за засегнатото лице, които 
остават непроменени, дори и при постановя­
ване по отношение на него на оправдателна 
присъда или прекратяване на наказателното 
производство, тъй като законът не създава