Държавен вестник, бр. 88, 2003 г., стр. 81

Б Р О Й  88
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  81
3.1.6. По желание на производителя всички изпит-
вания за якост при удар могат да се извършват на един
резервоар или всяко изпитване може да се извършва на
различен резервоар.
3.2. Механична якост
Резервоарът се изпитва при посочените в т. 1 усло-
вия за херметичност и деформируемост. Резервоарът и
всички негови принадлежности се монтират на приспо-
собление за изпитване по начин, който отговаря на ус-
ловията на употреба на превозното средство, за което е
предназначен резервоарът. Като изпитвателна течност
се използва вода при 326K (с температура 53 °C) и ре-
зервоарът се напълва до неговата пълна вместимост.
Резервоарът се подлага на относително вътрешно на-
лягане, равно на два пъти работното налягане, но във
всички случаи не по-малко от 0,3 bar при температура
326 ± 2K (53° ± 2°C) за период пет часа. По време на
изпитването резервоарът и неговите принадлежности
не трябва да се пропукат или да протекат, но въпреки
това той може да претърпи остатъчна деформация.
3.3. Херметичност
3.3.1. За провеждане на изпитването за пропускли-
вост се използва или еталонното гориво, посочено в
наредбата по чл. 138, ал. 4 ЗДвП, или високооктанов
бензин, предлаган на пазара. Ако резервоарът е пред-
назначен единствено за монтаж на превозни средства с
двигател със запалване чрез сгъстяване, той трябва да
се напълни с дизелово гориво.
3.3.2. Преди изпитването резервоарът се напълва до
50 % от неговата вместимост с изпитвателно гориво и
се оставя, без да е херметично затворен, при темпера-
тура на околната среда 313 ± 2K (40° ± 2 °C), докато
загубата на тегло за единица време стане постоянна.
3.3.3. След това резервоарът се изпразва и повторно
се напълва с изпитвателно гориво до 50 % от неговата
вместимост, след което се затваря херметично и се ос-
тавя при температура 313 ± 2K (40° ± 2°C). Когато съ-
държанието на резервоара достигне изпитвателната
температура, разликата в налягането се компенсира.
По време на изпитвателния период от осем последова-
телни седмици се определя загубата на тегло поради
дифузия. Максимално допустимата средна загуба на
гориво е 20 g за 24 h изпитвателно време.
3.3.4. Ако загубата поради дифузия надвишава посо-
чената в т. 3.3.3 стойност, описаното в тази точка из-
питване се извършва повторно върху същия резервоар,
за да се определи загубата от дифузия при 296 ± 2K
(23° ± 2 °C), но при непроменени други условия. Изме-
рената по този начин загуба не трябва да надвишава
10 g за 24 h.
3.4. Устойчивост срещу въздействието на горивото
Ако след провеждането на изпитването за херме-
тичност резервоарът продължава да отговаря на изис-
кванията за якост на удар и механична якост, се счита,
че той е устойчив срещу въздействието на горивото.
3.5. Пожароустойчивост
Резервоарът се подлага на следните изпитвания:
3.5.1. както е монтиран върху превозното средство,
той се излага на пламък в продължение на две минути;
не трябва да има изтичане на гориво от резервоара;
3.5.2. извършат се три изпитвания с различни резер-
воари, напълнени с гориво, както следва:
3.5.2.1. ако резервоарът е проектиран за монтаж на
превозни средства, които са оборудвани с двигател с
принудително запалване или със запалване чрез сгъс-
тяване, се извършват три изпитвания с резервоари, на-
пълнени с качествени бензин или дизелово гориво;
3.5.2.2. ако резервоарът е проектиран единствено за
монтаж на превозни средства с двигател със запалване
чрез сгъстяване, се извършват три изпитвания с резер-
воари, напълнени с дизелово гориво;
3.5.2.3. за всяко изпитване резервоарът се монтира
на изпитвателно приспособление, което в максимална
степен възпроизвежда действителните монтажни усло-
вия; методът, по който резервоарът се закрепва на прис-
пособлението, трябва да отговаря на съответните изис-
квания, приложими за превозното средство; вземат се
под внимание частите на превозното средство, които
предпазват резервоара и неговите принадлежности от
излагане на пламък или които по някакъв начин оказ-
ват въздействие върху действието на пламъка, както и
всички елементи, които се монтират върху резервоара,
и капачките.
По време на изпитването се затварят всички отво-
ри, като вентилационните системи трябва да продъл-
жат да функционират.
Непосредствено преди изпитването резервоарът се
напълва с определеното гориво до 50 % от неговата
вместимост.
3.5.3. Пламъкът, на който е изложен резервоарът,
трябва да се получи от изгарянето във вана на гориво за
двигатели с принудително запалване (наричано “гори-
во”), което се предлага в търговската мрежа. Количес-
твото гориво във ваната трябва да е достатъчно, за да
позволи на пламъка при условия на свободно изгаряне
да гори по време на цялото изпитване.
3.5.4. Размерите на ваната се подбират така, че да
осигурят излагането на пламък на страните на резерво-
ара. Дължината и широчината на ваната трябва да над-
вишават хоризонталната проекция на резервоара с най-
малко 20 cm, но с не повече от 50 сm. Страничните
стени на ваната не трябва да надвишават с повече от
8 cm нивото на горивото в началото на изпитването.
3.5.5. Напълнената с гориво вана се поставя под
резервоара по такъв начин, че разстоянието между
нивото на горивото в нея и дъното на резервоара да
отговаря на проектната височина на резервоара над пътя
при превозно средство без товар. Ваната или приспо-
соблението за изпитване, или и двете, трябва да могат
да се движат свободно.
3.5.6. По време на фаза В на изпитването ваната се
покрива с решетка, поставена на 3 ± 1 сm над нивото на
горивото. Тухлите на решетката са изработени от огне-
упорен материал (фиг. 1). Не трябва да има междина
между тухлите и те трябва да са закрепени над горивна-
та вана по такъв начин, че да се осигурява достъп на
въздух в отворите на тухлите. Дължината и широчина-
та на решетката са с 2 до 4 сm по-малки от вътрешните
размери на ваната, така че да има междина от 1 до 2 сm
между решетката и стената на ваната, която да позво-
лява вентилиране.
3.5.7. Когато изпитванията се извършват на откри-
то, се осигурява достатъчна защита от вятър, а скорост-
та на вятъра на нивото на горивната вана не трябва да
надвишава 2,5 km/h. Преди изпитването решетката се
загрява до 308 ± 5K (35° ± 5 °C). Огнеупорните тухли
могат да се охлаждат с вода между две изпитвания, за
да се гарантират еднакви изпитвателни условия за вся-
ко следващо изпитване.
Размери и технически данни на огнеупорните тухли
Фиг. 1
Огнеустойчивост (Зегер-Кегел)
SK 30
Съдържание на Al2O3
30 до 33 %
Открита порестост (Po)
20 до 22 % об.
Плътност
1900 до 2000 кg/m3
Ефективна площ с отвори
44,18 %