Държавен вестник, бр. 12, 2013 г., стр. 107

БРОЙ  12	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  107  
ПРИ ЛЕЧЕНИЕ ПО КЛИНИЧНАТА ПЪТЕКА, ЛЕЧЕБНОТО ЗАВЕДЕНИЕ Е ДЛЪЖНО ДА ОСИГУРЯ-
ВА СПАЗВАНЕТО ПРАВАТА НА ПАЦИЕНТА, УСТАНОВЕНИ В ЗАКОНА ЗА ЗДРАВЕТО. 
ПРАВАТА НА ПАЦИЕНТА СЕ УПРАЖНЯВАТ ПРИ СПАЗВАНЕ НА ПРАВИЛНИКА ЗА УСТРОЙСТВО-
ТО, ДЕЙНОСТТА И ВЪТРЕШНИЯ РЕД НА ЛЕЧЕБНОТО ЗАВЕДЕНИЕ.
Забележка: Клинико-лабораторни и/или образни изследвания се извършват до края на хоспитализацията.
3. ПОСТАВЯНЕ НА ОКОНЧАТЕЛНА ДИАГНОЗА.
Пациентите се хоспитализират с уточнена диагноза, но при промяна в състоянието/диагнозата се полз-
ва информацията от анамнестичните данни, клиничната картина, медико-диагностични изследвания, из-
вършени преди и/или след хоспитализацията –  имунологичните, молекулярно-биологични, лабораторни, 
инструментални, образни и други – съгласно международно приетите диагностични критерии [например на 
пан-американската група за имунодефицити (PAGID) и европейското дружество за имунодефицити (ESID) 
за първичните имунодефицити]. 
По време на хоспитализацията могат да се извършват контролни изследвания за отчитане на ефекта от 
избрания план на терапевтично поведение и конкретните лекарствени схеми. 
4. ДЕХОСПИТАЛИЗАЦИЯ И ОПРЕДЕЛЯНЕ НА СЛЕДБОЛНИЧЕН РЕЖИМ.
Медицински критерии за дехоспитализация:
Болният се дехоспитализира при определяне на терапевтичното поведение и проведена терапия, с по-
добрение или без промяна на състоянието. В епикризата се вписват схемата на последващото амбулаторно 
лечение.
Довършване на лечебния процес и проследяване
При изписването се дава епикриза, включваща план за поведение и наблюдение от специалист клиничен 
имунолог или педиатър и общо практикуващ лекар, както и становище за провеждане на следващ терапев-
тичен курс, вписано в епикризата на пациента. 
Препоръчва се два контролни прегледа след дехоспитализацията в рамките на един месец. 
5. МЕДИЦИНСКА ЕКСПЕРТИЗА НА РАБОТОСПОСОБНОСТТА – извършва се съгласно Наредба за 
медицинската експертиза на работоспособността.
ІІІ. ДОКУМЕНТИРАНЕ НА ДЕЙНОСТИТЕ ПО КЛИНИЧНАТА ПЪТЕКА
1. ХОСПИТАЛИЗАЦИЯТА НА ПАЦИЕНТА се документира в „История на заболяването“ (ИЗ) и в част ІІ 
на „Направление за хоспитализация“ – бл.МЗ-НЗОК №7.
2. ДОКУМЕНТИРАНЕ НА ДИАГНОСТИЧНО – ЛЕЧЕБНИЯ АЛГОРИТЪМ – в „История на заболяване-
то“ и Документ № 1 който е неразделна част от ИЗ.
3. ИЗПИСВАНЕТО/ПРЕВЕЖДАНЕТО КЪМ ДРУГО ЛЕЧЕБНО ЗАВЕДЕНИЕ СЕ ДОКУМЕНТИРА В:
– „История на заболяването“;
– част ІІІ на „Направление за хоспитализация“ – бл.МЗ-НЗОК №7;
– епикриза – получава се срещу подпис на пациента (родителя/настойника), отразен в ИЗ.
4. ДЕКЛАРАЦИЯ ЗА ИНФОРМИРАНО СЪГЛАСИЕ (Документ №..........................) – подписва се от паци-
ента (родителя/настойника) и е неразделна част от „История на заболяването“.
ДОКУМЕНТ № 1 И ДЕКЛАРАЦИЯТА ЗА ИНФОРМИРАНО СЪГЛАСИЕ СЕ ПРИКРЕПЯТ КЪМ ЛИСТ 
„ИСТОРИЯ НА ЗАБОЛЯВАНЕТО“.
ДОКУМЕНТ № 4
ИНФОРМАЦИЯ ЗА ПАЦИЕНТА (РОДИТЕЛЯ/НАСТОЙНИКА)
Имунодефицитите са разнородна група заболявания. Най- общо те се класифицират в пет основни групи: 
В-клетъчни имунни дефицити, комбинирани имунни дефицити, други добре дефинирани синдроми с имунен 
дефицит, фагоцитна дисфункция и дефицит на комплемента. Общите прояви на ИД включват липсващ или 
намален в различна степен имунен отговор при бактериални, вирусни, гъбични и паразитни инфекции. Ти-
повете инфекции, които възникват дават важна насока върху типа на имунодефицитното заболяване, което 
се развива. 
Първичните имунодефицитни заболявания (ПИД) са хетерогенна група и се дължат на дефекти в гените 
свързани с имунната защита. Досега са описани над 100 ПИД като броят им непрекъснато нараства. Счита 
се, че около 500 души на 1 милион население, са пациенти с ИД , които се нуждаят от лекарско наблюдение 
и медицински грижи.
Вторичните /придобитите/ имунодефицитни състояния представляват нарушения на хуморалния и/или 
клетъчно-свързания имунитет с разнообразна етиология и настъпващи по различни механизми. Основно пра-
вило при тях е да се търси и лекува етиологичния фактор, довел до имунодефицитното състояние. Най-чести 
причини за поява на вторичните ИД са: вирусни инфекции, метаболитни нарушения, хемоглобинопатии, 
хронични инфекции, хранителен дефицит, лекарствено привикване, лъчетерапия, имуносупресивна терапия, 
злокачествени новообразувания, алкохолизъм на майката, състояния със загуба на белтък (ентеропатия, теж-
ки изгаряния)
Клинични белези (симптоми), свързани с имунодефицитите:
Симптоми, появяващи се често и силно суспектни за ИД
	
Хронична инфекция
	
Повтарящи се инфекции (повече от очакваното)
	
Необикновени (редки) микробни причинители или 
	
опортюнистични инфекции
	
Непълно възстановяване между епизодите на инфекция или непълен отговор към лечението
Симптоми, появяващи се често и умерено суспектни за ИД
	
Кожни лезии (екзема, кожна кандида, обрив, себорея, алопеция и др.)
	
Хронична диария