Държавен вестник, бр. 41, 2025 г., стр. 5

БРОЙ  41	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  5  
изградят инсталация за енергия от възобно­
вяеми източници за собствено потребление. 
Извън доброто пожелание и заявка по време 
на дебатирането на ЗИД ЗЕВИ в Комисията 
по енергетика и в пленарно заседание не е 
предвиден законен механизъм, който да може 
реално да възпира големите инвеститори да се 
възползват от облекчени процедури, поначало 
насочени към гражданите.
2. Засягане на принципа на правовата 
държава и правото на защита 
С § 4, т. 1 е възпроизведено изискването 
на чл. 1, т. 7 от Директива 2023/2413 във 
връзка с изменение на чл. 16, т. 6 от Ди­
ректива 2018/2001 при обжалване да бъде 
прилагана „най-бързата административна и 
съдебна процедура, която е на разположение 
на съответното национално, регионално и 
местно равнище“. Посредством това измене­
ние се насърчава „прилагането на най-крат­
кия предвиден в съответния закон срок при 
административни и съдебни производства 
по обжалване на инвестиционен проект за 
изграждане на централа за производство на 
енергия от възобновяеми източници и на 
съоръженията, необходими за присъединя­
ването є, реконструкцията и модернизацията 
на мрежите, включително при обжалвания, 
свързани с опазването на околната среда и 
биологичното разнообразие“. В повечето слу­
чаи българското законодателство възприема 
императивно регулиране на установените 
срокове за обжалване на административни и 
съдебни производства. Процесуалната дисцип­
лина и процесуалната икономия предполагат 
не голословни декларации за бързина, а ре­
ално гарантиране на предвидимост и яснота. 
Липсата им накърнява както принципа на 
правова държава, така и засяга достъпа на 
правосъдие на заинтересованите граждани 
и институции. 
С § 6 се правят промени в чл. 22 ЗЕВИ по 
отношение компетентността на центровете 
за административно обслужване, на които 
са възложени дейности по организиране и 
съгласуване на процедури във връзка с пре­
доставянето на услуги, свързани с прилагане­
то на закона. От една страна, се разширява 
материалноправната част от въпроси, които 
тези звена ще трябва да разрешават, като се 
включват „други административни актове за 
разрешаване присъединяването към съответ­
ната електрическа или топлопреносна мрежа, 
включително чрез извършване и получаване 
на вътрешни административни услуги“ (§ 6, 
т. 2). От друга страна, се разширяват и кон­
кретните форми на съдействие, които тези 
звена ще трябва да осигуряват. Вменяват им 
се задължения, чието изпълнение попада в 
правомощията на други органи, като самите 
органи дори не са изчерпателно посочени. 
Общинските центрове са натоварени с редица 
нови съгласувателни и координационни пра­
вомощия по отношение на определяем кръг 
органи, които имат специфична компетент­
ност (§ 6, т. 2 – 4). На общинските центрове 
е вменено изричното задължение да изготвят 
и организират съгласуване „на график [...]
за издаване на необходимите документи за 
изграждане на заявения обект и въвеждане­
то му в експлоатация, между лицето, подало 
искането, компетентните органи по Закона за 
устройство на територията, а когато е прило­
жимо – и по Закона за опазване на околната 
среда, Закона за биологичното разнообразие и 
Закона за културното наследство, включително 
експлоатационните дружества, и оператора 
на съответната мрежа, към която обектът ще 
бъде присъединен“ (§ 6, т. 4 относно чл. 22, 
ал. 9 ЗЕВИ). Респективно задължителността 
на графика вече ще обвързва всички тези 
компетентни органи, които по предназначение 
са независими от общинското звено (§ 6, т. 4 
относно чл. 22, ал. 12 ЗЕВИ). Пред тях се водят 
самостоятелни административни производ­
ства – по Закона за опазване на околната среда 
и по Закона за биологичното разнообразие. 
На министъра на околната среда и водите 
и подчинените му териториални органи са 
възложените от държавата функции да следят 
за правилното приложение на действащото 
екологично законодателство, включително да 
следят самото законодателство да не води до 
нарушение на основни права на гражданите. 
Институционалната и функционалната им 
обособеност като типични административ­
ни органи със специални правомощия цели 
постигане на експертност и ясна отговорност 
за гарантиране на екологичното законодателст­
во. Приетите изменения, свързани с общин­
ските административни центрове, променят 
тези положения. Споделянето на функции, 
без да бъдат установени ясни процедури и 
актове, поражда правна несигурност и неяс­
нота относно изпълнението на промените и 
предвидените в закона срокове и процедурни 
етапи. Съществува опасност неспазването на 
така формулираните задължения в крайна 
сметка да усложни административните и съ­
дебните производствата по Закона за опазване 
на околната среда, Закона за биологичното 
разнообразие и Закона за културното нас­
ледство. В крайна сметка се създава риск от 
административно забавяне и утежняване на 
процедурите по изграждане на възобновяеми 
енергийни източници (ВЕИ). Не на послед­
но място, новите ангажименти, с които се 
натоварват местните власти, изискват на 
практика висококвалифициран персонал с 
техническа, енергийна и юридическа експер­
тиза. Законодателят не обезпечава финансово 
тази делегация. В този смисъл в чл. 1, т. 7