Държавен вестник, бр. 3, 2016 г., стр. 107

БРОЙ  3	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  107  
· „Сили за отбрана“ са формирования от 
въоръжените сили с ограничена мобилност, с 
висока и по-ниска степен на готовност, способ-
ни да участват в операции по защита на тери-
ториалната цялост на страната или съседните 
държави в системата на колективната сигурност 
и отбрана, по защита на въздушния и морския 
суверенитет на страната с интегрирани системи 
в общата система на НАТО, осигуряващи принос 
към националната сигурност в мирно време и 
противодействие на потенциални асиметрични 
заплахи. 
Броят на формированията от Силите за от-
брана с висока и по-ниска степен на готовност 
се определя в съответствие с изискванията 
на документите по планиране, развитието на 
средата за сигурност, задачите по отбраната на 
страната и реалните възможности за ресурсното 
им осигуряване.
Силите включват в състава си формирования 
от Сухопътните войски и Военновъздушните и 
Военноморските сили, формирования за логис-
тично и комуникационното осигуряване, пряко 
подчинени на командващия на Съвместното 
командване на силите, както и структури от 
Стационарната комуникационно-информационна 
система (КИС) и от бригада „Специални сили“. 
Към Силите за отбрана се включват и структури 
на пряко подчинение на министъра на отбраната. 
Срокове за готовност за използване на въоръ-
жените сили: 
Сроковете за готовност на формированията 
от въоръжените сили осигуряват необходимата 
гъвкавост при планирането и провеждането на 
операции. Приетата категоризация на военните 
формирования на въоръжените сили е в съот-
ветствие с установената система на НАТО (MC 
317/1) и включва 11 категории с период от 2 до 
над 365 денонощия.
Формированията от ВС с категории от 1 до 9 
формират Силите с нарастваща готовност. Фор-
мированията с категории 10 и 11 формират Си-
лите с голяма продължителност на нарастване.
Силите с нарастваща готовност се подразде-
лят на Сили с висока готовност и Сили с по-ниска 
готовност.
Силите с висока готовност са формирования 
от въоръжените сили с категория от 1 до 8 и с 
готовност за използване от 2 до 90 денонощия.
Част от формированията с висока готовност 
формират Силите за незабавно действие (СНД). 
Съставът на СНД, необходим за изпълнение на 
национални задачи, се определя от министъра 
на отбраната по предложение на началника на 
отбраната.
Силите с по-ниска готовност са формирования 
от въоръжените сили с категория 9 и с готовност 
за използване до 180 денонощия.
Броят на формированията с висока и с по-ни-
ска готовност от Силите за отбрана се определя 
в съответствие с изискванията на документите 
по планиране, с развитието на средата за си-
гурност, задачите по отбраната на страната и с 
реалните възможности за ресурсното им оси-
гуряване. Привеждането на формированията от 
една степен в друга се извършва с установените 
процедури и с утвърдените планове за нарастване 
на готовността на въоръжените сили.
Комплектуването с личен състав, въоръже-
ние и материални средства е в зависимост от 
категорията на готовност.
Силите с голяма продължителност на нара-
стване са военни формирования от въоръжените 
сили с дългосрочно формиране и нарастване и 
са предназначени за използване при възникване 
на най-неблагоприятния и отдалечен във времето 
сценарий за широкомащабна операция по чл. 5 
от Вашингтонския договор. 
2. Организационна структура на въоръже­
ните сили.
Организационната структура на въоръжените 
сили определя нагледно броя на основните струк-
тури и облика на ВС като цяло. Организацион-
ната структура на въоръжените сили включва 
Българската армия (Съвместното командване на 
силите, Сухопътните войски, Военновъздушни-
те сили, Военноморските сили, Стационарната 
комуникационно-информационна система и 
бригада „Специални сили“)1 и структурите на 
пряко подчинение на министъра на отбраната, 
които не прилагат Закона за администрацията. 
В състава на въоръжените сили са включени и 
военнослужещите от Министерството на отбра-
ната и от структурите на пряко подчинение на 
министъра на отбраната, прилагащи Закона за 
администрацията. 
2.1. Съвместно командване на силите.
Съвместното командване на силите (СКС) 
е функционално интегрирана структура на 
оперативно ниво за командване и управление 
при изпълнение на пълния спектър от мисии 
на въоръжените сили на Република България. 
Съвместното командване на силите осъществява 
командване и оперативно управление на пряко 
подчинените му военни формирования и на 
определените сили и средства от видовете въо­
ръжени сили за участие в съвместна операция. 
Съвместното командване на силите обединява 
и осъществява съвместната подготовка, планира-
нето и провеждането на съвместните операции, 
съвместното разузнаване, съвместната логистика 
и съвместната комуникационно-информационна 
поддръжка.
Съвместното командване на силите поддържа 
и развива следните способности: 
По мисия „Отбрана“ – за планиране и водене 
на съвместна операция с пряко подчинените му 
военни формирования и оперативно подчинени 
формирования от видовете въоръжени сили за 
прикритие на застрашения участък от държавната 
граница съгласно сценариите с цел създаване на 
условия за приемане и развръщане на съюзни 
войски за провеждане на операция по чл. 5 от 
Вашингтонския договор. При задействане на 
чл. 5 от Вашингтонския договор и принос с 
национални военни формирования от деклари-
раните сили за действия на територията на други 
1 След приемане на изменения в Закона за отбра-
ната и въоръжените сили на Република България.