Държавен вестник, бр. 68, 2010 г., стр. 112

СТР.  112	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  68
дените техники (ЕИА, МЕИА, РИА, DELFIA) за 
количествено определяне. Полуколичествените 
методи на тест ленти не се препоръчват.
34. Имунохистохимично и имуноцитохимично 
изследване.
34.1. Лабораторията е в състояние да иденти­
фицира и локализира антигени в тъканни срези 
и цитологични препарати чрез съответно имуно­
хистохимично или имуноцитохимично маркиране 
с антитела, използвани като специфични реагенти 
в антиген-антитяло реакция и последваща визу­
ализация посредством флуоресцентни бои или 
ензимни системи.
34.2. Всяко изследване включва положителна 
и отрицателна контрола. 
34.3. Фоновото маркиране се намалява макси­
мално чрез специфично блокиране на ендогенните 
субстрати в зависимост от използваната визуали­
зираща система.
34.4. Като отрицателна контрола на неспеци­
фичното свързване на антителата се използват 
контролни изотипни антитела, специфични спрямо 
антигени, които не се срещат и не могат да бъдат 
индуцирани в тъкани на бозайници. 
34.5. Като отрицателни контроли на имунохис­
тохимичното или имуноцитохимичното изследване 
с цел оценка на наличието на ендогенен субстрат 
на визуализиращата система в изследваните тъкани 
или клетки успоредно се инкубират препарати от 
изследвания материал, при които е пропуснато 
първичното антитяло.
34.6. Като положителна контрола се използват 
тъкани или клетки, за които е известно, че са по­
ложителни за тествания антиген. При изследване 
на левкоцитни антигени хемопоетичната тъкан 
предоставя вътрешни положителни контроли за 
използваните антилевкоцитни антитела. 
34.7. Лабораторията има възможности за мор­
фологично изследване. Лабораториите, които не 
могат да проведат морфологичен анализ, създават 
добре функциониращ механизъм за комуникация 
със звена, осъществяващи морфологична оценка 
на същия клиничен материал.
34.8. Всяко несъответствие между данните от 
морфологичното и имунофенотипното изследване 
следва да бъде изяснено.
34.9. Резултатите съдържат информация за 
вида на положително и отрицателно оцветените 
клетки и структури, описание на типа на оцветя­
ването (дифузно, фокално, цитоплазмено, ядрено, 
мембранно), а при необходимост и коментар на 
контролите и използваните антитела. 
Раздел IV 
Основни изисквания към структурите по клинична 
имунология в лечебните заведения за болнична 
и извънболнична медицинска помощ (устройство, 
задължителни дейности, персонал)
1. Кабинет по клинична имунология в амбу­
латория за специализирана извънболнична меди­
цинска помощ 
1.1. Устройство
Кабинетът по клинична имунология е най-мал­
ката структура, която може да бъде самостоятелно 
звено или част от структурата на лечебно заведение 
за специализирана извънболнична помощ. Състои 
се от кабинет и манипулационна.
Кабинетът се използва за преглед на пациен­
та – снемане на анамнеза, физикален статус и 
попълване на медицинските документи.
Манипулационната служи за извършване на 
специфични диагностични дейности – кожно-алер­
гични проби, кожни проби за забавен тип свръхчув­
ствителност, за провеждане на кардиопулмонална 
ресусцитация при необходимост. Манипулационна­
та може да се обособи като функционална част от 
кабинета или при необходимост да се помещава 
в отделна стая.
1.2. Оборудване 
Кабинет: лекарско бюро, стол, шкаф за доку­
менти, медицинска кушетка, мивка с течаща топла 
и студена вода, телефон, компютър и принтер, 
медицински документи: амбулаторен журнал, 
рецепти, бланки за назначаване на лабораторни 
и рентгенови изследвания.
Манипулационна: хладилник за съхранение 
на реактивите за кожно-алергичните проби и 
пробите за забавен тип свръхчувствителност, ма­
сичка за извършване на кожните проби, стол за 
извършващия пробите, стол за пациента, спешен 
шкаф с медикаменти, кислородна бутилка, амбу, 
есмарх, ластични бинтове, масичка за поставяне 
на спринцовки с алергени, шкаф, мивка с течаща 
топла и студена вода, медицинска кушетка.
1.3. Задължителни дейности 
1.3.1. Прегледи:
 – първичен преглед с описание на анамнеза 
и статус и изработване на индивидуална диагнос­
тично-лечебна схема;
 – първичен преглед в домашна обстановка;
 – вторичен преглед и оценка на нов меди­
цински проблем;
 – вторичен преглед в домашна обстановка;
 – консултация с друг специалист в амбула­
торни условия;
 – експертиза на временна неработоспособност.
1.3.2. Общомедицински дейности:
 – инжекции;
 – парентерални инфузии;
 – кардио-пулмонална ресусцитация (по витални 
индикации).
1.3.3. Специфични дейности:
 – назначаване и интерпретиране на лаборатор­
ни и специализирани имунологични изследвания;
 – назначаване, започване и контролиране на 
специфична имунотерапия, неизискваща стацио­
нарни условия.
1.4. Персонал:
 – щатен брой лекари – един лекар с призната 
специалност по клинична имунология; лекарят 
имунолог носи пълна отговорност за пациента 
от момента на първия преглед, като контролира 
провеждането на изследванията, поставя диагно­
зата, изготвя лечението и следи ефекта му чрез 
контролни прегледи до момента, в който пациен­
тът бъде предаден на общопрактикуващия лекар 
(ОПЛ), постъпи в болница или при промяна на 
местожителството;
 – медицинска сестра в кабинет по имунология 
се назначава по преценка на лекаря имунолог 
при достатъчна натовареност; медицинската сес­
тра работи под контрола на лекаря имунолог и 
извършва следните дейности: извършва кожните