Държавен вестник, бр. 49, 2025 г., стр. 24

СТР.  24	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  49
д-р Симеон Гройсман, доц. д-р Христо Ор­
манджиев, доц. д-р Христо Паунов, д-р Дилян 
Начев и д-р Симона Велева, които могат да 
дадат писмено правно мнение по предмета 
на делото в 30-дневен срок от уведомяването 
и получаването на преписи от искането и 
от настоящото определение.
Препис от определението да се изпрати и 
на вносителя на искането, на когото се пре­
доставя възможност в посочения по-горе срок 
да представи допълнителни съображения.
Отклонява като недопустимо искането 
на президента на Република България в 
останалата част: 1) за тълкуване на чл. 1, 
ал. 2, чл. 10, чл. 42, ал. 1 и 2 във връзката 
им с чл. 77, ал. 1, т. 1 и 2 и чл. 84, т. 5 от 
Конституцията; 2) за даване на задължително 
тълкуване на разпоредбите на чл. 77, ал. 1, 
т. 1 – 2 и чл. 84, т. 5 във връзка с чл. 1, ал. 2, 
чл. 10 и чл. 42, ал. 1 и 2 от Конституцията 
относно въпроса: Задължено ли е Народното 
събрание да се произнесе по предложение 
за провеждане на национален референдум, 
направено от конституционен орган, овластен 
в закон?; 3) за обявяване нищожността на 
Разпореждане №51-550-01-301 от 13.05.2025 г. 
на председателя на Народното събрание.
Прекратява производството в тази част.
Председател:
Павлина Панова
ОСОБЕНО МНЕНИЕ
на съдия Соня Янкулова
по Определение № 3 от 10 юни 2025 г.
по к. д. № 8/2025 г.
Подписвам определението от 10.06.2025 г. 
по к.д. № 8/2025 г. в частта, с която Съдът 
допусна искането на президента за тълку­
ване на чл. 77, ал. 1, т. 1 и 2 и чл. 84, т. 5 
от Конституцията във връзка с отговор на 
въпроса: „Съобразно конституционните си 
правомощия разполага ли председателят 
на Народното събрание с компетентност 
да преценява изискванията, при които е 
допустимо произвеждане на национален 
референдум, като отклонява предложение, 
направено от субект, овластен със закон?“, 
с особено мнение, защото за мен искането 
е недопустимо.
Разпоредбата на чл. 84, т. 5 от Конститу­
цията ясно и недвусмислено установява, че 
решението за произвеждане на национален 
референдум се взема от Народното събрание. 
Ясно е, че по този начин конституционният 
законодател определя компетентния орган, 
който единствен може да вземе решение за 
произвеждане на национален референдум. 
Разпоредбата не установява каквито и да 
било правила за организацията и реда за 
произвеждане на национален референдум, 
което значи, че не съдържа и правила за 
организацията и реда за приемане от Народ­
ното събрание на решение по предложение 
за произвеждане на национален референ­
дум. Тези обстоятелства конституционният 
законодател е предоставил на преценката 
на обикновения законодател чрез ясната и 
недвусмислена разпоредба на чл. 42, ал. 2 
от Конституцията.
Впрочем обикновеният законодател, уп­
ражнявайки компетентността си по чл. 42, 
ал. 2 от Конституцията, в чл. 13, ал. 2 и 4 
ЗПУГДВМС изрично е уредил правомощия 
на председателя на Народното събрание във 
връзка с постъпило в Народното събрание 
предложение за произвеждане на национа­
лен референдум от инициативен комитет на 
граждани, но не е сторил това по отношение 
на предложение за произвеждане на нацио­
нален референдум, постъпило в Народното 
събрание от другите субекти по чл. 10, ал. 1, 
т. 1 – 4 ЗПУГДВМС. Изрично обикновени­
ят законодател е уредил и правомощията 
на председателя на Народното събрание в 
хипотезите на чл. 10, ал. 3 и чл. 12, ал. 8 
ЗПУГДВМС. 
Фактът, че обикновеният законодател, 
упражнявайки законодателната си власт по 
силата на изрична конституционна разпо­
редба (чл. 42, ал. 2), не е уредил изрично 
правомощията на председателя на Народ­
ното събрание във връзка с постъпването 
на предложение за произвеждане на нацио­
нален референдум от всички, установени в 
чл. 10, ал. 1 ЗПУГДВМС, правни субекти 
не прави автоматично поставения въпрос 
с конституционна значимост и основание 
за упражняване на тълкувателната компе­
тентност на Конституционния съд.
Въпрос на преценка на обикновения за­
конодател при реализиране на възлагането 
по чл. 42, ал. 2 от Конституцията е дали 
изобщо и ако да, по какъв начин да уреди 
правомощията на председателя на Народ­
ното събрание при постъпване в Народното 
събрание на предложение за произвеждане 
на национален референдум от оправомощен 
от закона правен субект независимо дали 
той е, или не е конституционен орган. Кон­
ституцията не поставя каквито и да било 
ограничения или изисквания в това отно­
шение, поради което тълкуване в контекста 
на нейната разпоредба (чл. 84, т. 5) би било 
не тълкуване на конституционни разпоредби 
по смисъла на чл. 149, ал. 1, т. 1 от Консти­
туцията, а позитивно законодателствуване 
от страна на Конституционния съд. 
Ако Народното събрание при упражняване 
на законодателната си власт на основание 
чл. 42, ал. 2 от Конституцията уреди пра­
вомощията на председателя на Народното 
събрание по начин, който субект по чл. 150,