Държавен вестник, бр. 50, 2004 г., стр. 4

С Т Р .  4
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  50
5. държава и населено място, в което се
командирова или изпраща на специализация
лицето;
6. финансови условия на командировката или
специализацията—пътни, дневни и квартирни
пари, паспортни, визови и други такси и разходи
за служебен багаж и начина за тяхното уреждане;
7. задача на командированото лице или на
лицето, изпратено на специализация;
8. вид на транспортните средства и маршрут;
9. ръководител, предложил командировка-
та или специализацията;
10. други обстоятелства, свързани с конкрет-
ните условия на командировката или специа-
лизацията;
11. име, длъжност и подпис на лицето, изда-
ващо заповедта, и печат на ведомството или
предприятието;
12. наименование на ведомството или пред-
приятието, за чиято сметка са разходите за
командировка в случаите по чл. 4, ал. 1.
(3) В случаите, когато приемащата страна
поема изцяло или частично разходите за ко-
мандировката или специализацията, към запо-
ведта по ал. 1 се прилага превод на български
език на извлечение от поканата за посещение,
касаещо финансовите условия.
(4) Заповедите по чл. 4, издадени от ведом-
ствата, се съгласуват с ръководителя на звено-
то за финансово-стопански дейности или с упъл-
номощено от него длъжностно лице.
(5) В случаите по чл. 4, ал. 1 от заповедта за
командировка се издава и един допълнителен
оригинален екземпляр, който се прилага към
отчета за изразходваната валута в предприяти-
ето, за чиято сметка са извършени разходите за
командировката.
Чл. 6. (1) Заповедите за командировки или
специализации в чужбина на ръководителите
на ведомства и предприятия се издават, както
следва:
1. за министрите, органите по чл. 19, ал. 4 от
Закона за администрацията, заместник-минис-
трите, областните управители и лицата, които
се назначават със заповед на министър-предсе-
дателя—от министър-председателя или от упъл-
номощено от него длъжностно лице; в случаи-
те, когато органите по чл. 19, ал. 4 от Закона за
администрацията не са назначени от министър-
председателя, заповедта се издава от съответ-
ния министър;
2. за кметовете на общини, кметовете на
райони и кметовете на кметства—от председа-
теля на общинския съвет; за председателите и
заместник-председателите на общинските съ-
вети, за общинските съветници и за кметските
наместници—от кмета на общината;
3. за ръководителите на предприятията—от
ръководителя на колективния или контролния
орган на управление или от собственика, или от
упълномощено от тях лице;
4. за длъжности, определени в закон или в
акт на Министерския съвет, за които трудо-
вият договор се сключва или трудовото пра-
воотношение възниква от по-горестоящия
спрямо работодателя орган—от по-горестоя-
щия орган.
(2) Заповедите за командировки и специа-
лизации в чужбина на служителите във ведом-
ства и предприятия се издават, както следва:
1. за служителите на ведомствата—от ръко-
водителя на съответното ведомство или от оп-
ределено от него длъжностно лице;
2. за работниците и служителите на пред-
приятията—от ръководителя на предприятие-
то или от определено от него длъжностно лице.
(3) При осъществяване на своите правомо-
щия президентът, вицепрезидентът и техните
съпруги/съпрузи пътуват в чужбина, без да се
издава заповед за командироване. В тези слу-
чаи главният секретар на президента съставя
паметна записка, която включва всички рекви-
зити на заповед и отчет за командировка.
(4) При осъществяване на своите правомо-
щия председателят на Народното събрание пъ-
тува в чужбина, без да се издава заповед за ко-
мандироване. В тези случаи началникът на ка-
бинета на председателя на Народното събрание
съставя паметна записка, която включва всички
реквизити на заповед и отчет за командировка.
(5) При осъществяване на своите правомо-
щия министър-председателят пътува в чужби-
на, без да се издава заповед за командироване.
В тези случаи началникът на политическия
кабинет на министър-председателя съставя
паметна записка, която включва всички рекви-
зити на заповед и отчет за командировка.
(6) Заповедите за командировка на замест-
ник-председателите на Народното събрание и
на народните представители се издават от пред-
седателя на Народното събрание или от упъл-
номощено от него длъжностно лице.
Чл. 7. Заповедите по чл. 6, ал. 1, т. 1, издаде-
ни по предложение на ведомствата, се изпълня-
ват, без да е необходимо да се издават отделни
заповеди в съответните ведомства.
Чл. 8. Ръководителите на ведомствата не
могат да издават заповеди за командировка или
специализация в чужбина, за които няма дого-
вореност с приемащата държава или организа-
ция, освен в случаите на командировка, когато
нейният характер не предполага договореност
с приемаща държава или организация.
Чл. 9. Изменението на условията на коман-
дировка или специализация, която е започна-
ла, се извършва с допълнителна писмена запо-
вед, издадена по реда на чл. 5 и 6.
Чл. 10. Не се разрешава съчетаване на коман-
дировка или специализация с частно пътуване.
Чл. 11. (1) Общата продължителност на всич-
ки командировки на едно командировано лице
от ведомствата за една календарна година не
може да превишава 180 дни.
(2) Ограничението по ал. 1 не се прилага за
лицата, заемащи длъжности във ведомствата
съгласно списъка по приложение № 1.