Държавен вестник, бр. 37, 2025 г., стр. 3

БРОЙ  37	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  3  
на секретар-протоколиста Даниела Иванова 
разгледа в закрито заседание на 23.04.2025 г. 
конституционно дело № 18/2023 г., докладвано 
от съдия Надежда Джелепова.
Производството е по чл. 149, ал. 1, т. 2 от 
Конституцията на Република България във 
фазата за решаване на делото по същество.
Делото е образувано на 17.10.2023 г. по 
искане на президента на Република България 
за установяване на противоконституционност 
на разпоредбите на чл. 2, ал. 4 в частта „и 
за агрофотоволтаици – при условия и по 
ред, определени с наредба на министъра на 
земеделието и министъра на регионалното 
развитие и благоустройството“, чл. 17а, ал. 3 
в частта „на обекти за производство на енер­
гия от възобновяеми източници“, чл. 23, ал. 3 
и чл. 24, ал. 7 в частта „или изграждане на 
обект за производство на енергия от възобно­
вяеми източници“ от Закона за опазване на 
земеделските земи (обн., ДВ, бр. 35 от 1996 г.; 
посл. изм. и доп., бр. 41 от 2024 г.) (ЗОЗЗ).
В искането са изложени аргументи, че като 
се отклонява от предвидените в Закона за 
опазване на земеделските земи общи условия 
за промяна на предназначението на земедел­
ските земи, които изискват обвързване на раз­
решението на компетентния административен 
орган с продуктивните качества на земята и 
целите на промяната, както и провеждане 
на специални процедури, законодателят не 
изпълнява конституционните изисквания на 
чл. 21, ал. 2 промяната да се извършва по 
изключение при доказана нужда и при усло­
вия и ред, определени в закон. По отношение 
на чл. 24, ал. 7 ЗОЗЗ, оспорен в частта „или 
изграждане на обект за производство на енер­
гия от възобновяеми източници“, вносителят 
намира, че тези съоръжения неоправдано се 
поставят в еднакъв режим на изключение, при­
ложим за национални или общински обекти 
с първостепенно значение, без да се отчитат 
различното им предназначение, собственост 
и връзка с публичния интерес. Вносителят 
подчертава също, че, тъй като в разпоредбата 
съществува неяснота дали при изготвянето на 
подробния устройствен план ще бъде направе­
на преценка за доказана нужда, оценката на 
продуктивните качества на земята и целите 
на промяната няма да бъде извършвана или 
ще е формална в противоречие с чл. 21, ал. 1 
и 2 от Конституцията.
По отношение на чл. 2, ал. 4 ЗОЗЗ, оспорен 
в частта „и за агрофотоволтаици – при условия 
и по ред, определени с наредба на министъра 
на земеделието и министъра на регионалното 
развитие и благоустройството“, е направен из­
вод, че строителството в земеделски земи без 
промяна на предназначението им, при условия 
и ред, предвидени в подзаконов нормативен 
акт, противоречи на чл. 21, ал. 2 от Конститу­
цията и създава възможност за небалансирано 
използване на природните ресурси в наруше­
ние на чл. 15 от Основния закон. Вносителят 
поддържа, че критериите за разрешаване на 
строителство трябва да бъдат определени със 
закон, с което се гарантира извършването на 
преценка между продуктивните качества на 
земята и целите на промяната, за да не бъде 
накърнено оптималното є предназначение за 
земеделски нужди в противоречие с чл. 21, 
ал. 2 от Конституцията.
По отношение на разширяването на обхва­
та на чл. 23, ал. 3 ЗОЗЗ вносителят посочва, 
че възможността за промяна на предназна­
чението на по-ценната земеделска земя от 
пета и шеста категория за изграждане и/или 
разширение на фотоволтаични системи не се 
основава на доказана нужда за нейното из­
ползване за неземеделски цели, поради което 
разпоредбата противоречи на чл. 21, ал. 1 от 
Конституцията, който изисква от законодате­
ля да гарантира опазването на земеделските 
земи като национално богатство.
С определение от 21.11.2023 г. Конститу­
ционният съд е допуснал искането за раз­
глеждане по същество.
В изпълнение на предоставената им въз­
можност писмени становища и правни 
мнения са представили: Народното събра­
ние, министърът на земеделието и храните, 
Върховният административен съд, Висшият 
адвокатски съвет, Българската асоциация на 
собствениците на земеделски земи, Сдруже­
ние „Обединени земеделски производители“, 
Националната асоциация на зърнопроизводи­
телите, Българската ветроенергийна асоциа­
ция, „Грийнпийс“ – България, Коалиция „За 
да остане природа в България“, проф. д.ю.н. 
Георги Пенчев, проф. д-р Мария Славова, 
проф. д-р Христина Балабанова и доц. д-р 
Златимир Орсов.
Становищата на Върховния администрати­
вен съд, Висшия адвокатски съвет, Българската 
асоциация на собствениците на земеделски 
земи, Сдружение „Обединени земеделски 
производители“, Националната асоциация 
на зърнопроизводителите, Коалиция „За да 
остане природа в България“ и изразените 
правни мнения на проф. д-р Мария Славова, 
проф. д-р Христина Балабанова и доц. д-р 
Златимир Орсов със съответните аргументи 
подкрепят и допълват доводите в искането, 
което намират за основателно.
Според Върховния административен съд 
предвидената в чл. 2, ал. 4 ЗОЗЗ възмож­
ност за строителство на агрофотоволтаици 
в земеделските земи без промяна на пред­
назначението им нарушава чл. 21, ал. 2 от 
Конституцията. В становището се посочва, 
че използването на земеделските земи за 
производство на електрическа енергия е в 
противоречие с конституционно установения 
принцип обработваемата земя да се използва