Държавен вестник, бр. 31, 2012 г., стр. 26

СТР.  26	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  31
занимава с действията на изпълнителната 
власт, на министър-председателя и мини-
стрите, които са станали инициатори на 
съответните производства, които завършват 
с издаването на укази на президента на Ре-
публика България, приподписали са указите 
и по този начин са го валидирали или пък е 
трябвало да уредят правните последици от 
тяхното издаване. Извън нейните правомощия 
обаче остава възможността да упражнява 
парламентарен контрол върху президента.
По изложените съображения на основа-
ние чл. 149, ал. 1, т. 1 и 2 от Конституцията 
Конституционният съд
Р Е Ш И:
І. По правомощието по чл. 149, ал. 1, т. 1 
от Конституцията
1. Помилването по чл. 98, т. 11 от Кон-
ституцията е акт на президента, чиито 
правни последици водят до освобождаване 
от изтърпяване на наложено наказание. Те 
са единствената цел на помилването. То се 
прилага по отношение на лица, на които 
са наложени от съда наказания с влезли в 
сила присъди за извършени престъпления. 
Помилването се състои в опрощаване изцяло 
или отчасти на наложеното наказание или 
в неговата замяна с по-леко.
Най-ранният момент, в който може да се 
постанови помилван, е влизането на присъ-
дата в сила. То може да се извърши и докато 
трае изпълнението на наказанието, но е 
неприложимо след пълното му изтърпяване.
Помилването по нашата Конституция не 
е обвързано с предвидени от закон конкрет-
ни основания и може да бъде упражнено 
от президента във всеки случай, когато той 
прецени да прояви милост към осъденото 
лице. Няма пречка законодателно да се оп-
ределят процедурите, чрез които се реали-
зират правните последици на помилването. 
Конституцията не предвижда със закон да 
се определят или ограничават основанията, 
самостоятелността на преценката и моти-
вите за осъществяване на правомощието 
по чл. 98, т. 11 от Конституцията, както и 
да бъдат ограничавани по вид наказанията 
по Наказателния кодекс, които подлежат 
на помилване, а също така и лицата, които 
могат да бъдат помилвани.
Указът за помилване влиза в сила в мо-
мента на неговото подписване. Помилването 
се основава на изконните човешки ценнос-
ти, което изключва възможността веднъж 
предоставена, държавната милост да бъде 
оттегляна. 
В указа за помилване президентът не е 
длъжен да посочи основанията за своето 
решение. 
Президентът може да възложи на вицепре-
зидента правомощието да помилва, като в 
този случай то се упражнява по същия начин, 
в обем и форма, както се упражнява от самия 
държавен глава. Той запазва възможността 
да упражнява правомощията по чл. 98, т. 7, 
9, 10 и 11 от Конституцията и след като ги 
е възложил с указ на вицепрезидента.
2. Помилването не засяга изпълнителната 
власт. Изпълнението на наложените наказа-
ния се осигурява от специализирани органи 
към нея. Указът за помилване е правен акт 
на държавния глава, основан единствено на 
личната му преценка, и не подлежи на при-
подписване от министъра на правосъдието 
или съответен министър, независимо от това, 
че изпълнението се възлага на тях. 
От волята на законодателя зависи дали 
указите за помилване да се обнародват в 
„Държавен вестник“.
3. Указите за помилване на осъдени лица 
се възлагат за изпълнение на компетентните 
държавни органи в зависимост от вида и 
характера на наложеното наказание. Те се 
възлагат за изпълнение на министъра на 
правосъдието. Когато указът засяга финан-
совата и бюджетната сфера, той се възлага 
за изпълнение на министъра на финансите. 
4. С указите за помилване се упражняват 
конституционни правомощия на президента 
или вицепрезидента. Те подлежат на контрол 
единствено за конституционосъобразност по 
чл. 149, ал. 1, т. 2 от Конституцията. Всеки 
от субектите по чл. 150, ал. 1 от Основния 
закон може да поиска тази проверка, като 
оспори съответствието на указа за помилване 
с Конституцията.
5. Конституцията не предвижда указите 
за помилване и техните мотиви да бъдат 
оповестявани. 
6. Не е необходимо издаване на нов указ 
по чл. 104 от Конституцията, когато едни и 
същи лица са избрани и упражняват функ-
циите на президент и вицепрезидент втори 
последователен мандат, щом в рамките на 
първия мандат вече има указ на президен-
та, с който правомощията по чл. 98, т. 7, 9, 
10 и 11 от Конституцията са възложени за 
изпълнение на вицепрезидента.
ІІ. По правомощието по чл. 149, ал. 1, 
т. 2 от Конституцията
Обявява за противоконституционно при-
етото от 41-вото Народно събрание на 15 
февруари 2012 г. Решение за избиране на 
Временна парламентарна комисия за проуч-
ване на нормативните основания, фактите и 
обстоятелствата при помилване, опрощаване 
на несъбираеми държавни вземания и даване 
и възстановяване на българско гражданство 
и освобождаване и лишаване от него през 
периода 22 януари 2002 г. – 22 януари 2012 г. 
(ДВ, бр. 15 от 2012 г.).
Съдиите Владислав Славов, Благовест 
Пунев и Румен Ненков са подписали реше-
нието с особено мнение по раздел І, т. 1, 
абзац 5, т. 5 и 6 и раздел ІІ от диспозитива.
Председател:  
Евгени Танчев