Държавен вестник, бр. 65, 2018 г., стр. 25

БРОЙ  65	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  25  
Противодействието срещу насилието над 
жените е въпрос от фундаментално значение 
за Европа и част от основните европейски 
ценности. От 90-те години Съветът на Европа 
и по-специално неговият Управителен комитет 
за равенство между жените и мъжете (Steering 
Committee for Equality between Women and 
Men – CDEG) полага последователно усилия 
в подкрепа на защитата на жените от наси­
лие. Първата цялостна стратегия за превен­
ция на насилието над жени е приетата през 
2002 г. Препоръка „Rec(2002)5“ на Комитета 
на министрите към страните членки относно 
защитата на жените от насилие. Парламентар­
ната асамблея на Съвета на Европа е заела 
твърда политическа позиция срещу всички 
форми на насилие срещу жени, като е приела 
редица резолюции и препоръки относно раз­
личните форми на насилие срещу жени. През 
2008 г. Комитетът на министрите на Съвета 
на Европа създава Специалната комисия за 
предотвратяване и борба с насилието срещу 
жени и домашното насилие (Ad Hoc Committee 
on Preventing and Combating Violence Against 
Women and Domestic Violence – CAHVIO) с 
мандат за разработване на правнообвързващи 
стандарти, които да покриват тези две обла­
сти – насилието срещу жени и домашното 
насилие. През 2011 г. усилията на Съвета на 
Европа завършват с изработване на проект за 
конвенция, подготвен от CAHVIO, с цел да се 
гарантира защитата на жените от всички форми 
на насилие и да се предотврати, преследва и 
премахне насилието над жени и домашното 
насилие (чл. 1, § 1, буква „а“ от Конвенцията).
Конвенцията на Съвета на Европа за 
превенция и борба с насилието над жени и 
домашното насилие е първият всеобхватен 
международен договор, който има за цел 
да създаде стандарти, въз основа на които 
държавите да хармонизират вътрешното си 
законодателство в тази материя. Конвенцията 
изрично определя насилието срещу жените 
като нарушение на правата на човека и форма 
на дискриминация срещу жените. Тя включ­
ва конкретни разпоредби, които имат за цел 
насърчаване на равенството между половете 
и статуса на жените в обществото. От тези 
правно обвързващи задължения (чл. 4, 6, 12 
и 14) се очаква да дадат нов тласък за пости­
гането на равнопоставеност между жените и 
мъжете на национално равнище и да се укрепи 
обща цел за недискриминация срещу жените. 
Конвенцията разширява кръга на признаците 
за недопускане на дискриминация и предпри­
ема подход на основано на пола разбиране на 
насилието над жени и домашното насилие. 
Успоредно с провежданата от Съвета на 
Европа политика за защита на жените от наси­
лие, основано на пола, и за недискриминация 
срещу жените Съветът на Европа в редица 
свои актове призовава държавите – членки 
на Съвета на Европа, изрично да забранят 
дискриминацията, основана на „полова иден­
тичност“ („gender identity“), в националното си 
антидискриминационно законодателство, както 
и да включат проблема с човешките права на 
„трансджендър лицата“ („transgender people“) 
в обхвата на действието на националните 
институции за правата на човека, с изрично 
позоваване на признака „полова идентичност“ 
като форма на дискриминация срещу жените. 
През 2010 г. Комитетът на министрите на 
държавите – членки на Съвета на Европа, 
приема Препоръка CM/Rec(2010)5 относно 
мерките за борба срещу дискриминацията 
въз основа на сексуалната ориентация или 
половата идентичност. Съгласно Препоръката 
държавите – членки на Съвета на Европа, 
следва да предприемат подходящи мерки за 
гарантиране на цялостно правно признаване 
на смяната на пола на дадено лице във всички 
области на живота, по-специално като се даде 
възможност за промяна на името и пола в 
официалните документи по бърз, прозрачен 
и достъпен начин. Държавите членки следва 
да предприемат всички необходими мерки, за 
да гарантират, че след като смяната на пола 
е завършена и законно призната, правото на 
лицата да сключват брак с лица от пол, про­
тивоположен на техния нов пол, е ефективно 
гарантирано. Мерките разглеждат редица 
ключови въпроси за правата на лесбийките, 
гейовете, бисексуалните и „трансджендър“ 
лицата (ЛГБТ) (lesbian, gay, bisexual and 
transgender people – LGBT). 
През 2014 г. Съветът на Европа създава 
структура, посветена на проблемите със сек­
суалната ориентация и половата идентичност. 
В допълнение секретариатът на Съвета на 
Европа създава и работна група „Сексуална 
ориентация и полова идентичност“, учреде­
на също през 2014 г. Структурата подпомага 
държавите членки при изпълнението на ЛГБТ 
препоръките на Комитета на министрите.
През април 2015 г. Парламентарната асам­
блея на Съвета на Европа приема решение, 
насочено против дискриминацията срещу 
„трансджендър“ хората в Европа (Resolution 
2048 (2015), Discrimination against transgender 
people in Europe). Резолюцията и свързаният 
с нея доклад разглеждат различните форми 
на дискриминация, включително трудности 
при достъпа до работа, жилищно настаняване 
и здравни услуги. В резолюцията също така 
се подчертава, че Асамблеята е загрижена 
за нарушенията на основните права, особе­
но правото на личен живот и физическата 
неприкосновеност, пред които са изправени 
транссексуалните лица при завеждане на 
дела за юридическо признаване на пола им и 
недопустимостта на въвежданите изисквания, 
като стерилитет, развод, диагноза на психични 
заболявания, хирургични интервенции и други 
медицински лечения. Държавите – членки