Държавен вестник, бр. 16, 2026 г., стр. 83

БРОЙ  16	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  83   
Разпоредбата на чл. 185, ал. 1 АПК допус­ка 
оспорване на подзаконов нормативен акт – 
изцяло или в отделна разпоредба, по отно­
шение на неговата законосъобразност. При 
осъществения контрол за законосъобразност 
на акта и на основанията, посочени в чл. 146 
във връзка с чл. 196 АПК, съдът намира, че 
оспореният текст е част от постановлението, 
което е издадено от компетентен администра­
тивен орган. Според текста на чл. 75, ал. 2 
АПК нормативните административни актове 
се издават по прилагане на закон или подза­
конов нормативен акт от по-висока степен.
Съгласно чл. 6, ал. 1 от Закона за норма­
тивните актове Министерският съвет издава 
постановления, когато приема правилници, на­
редби или инструкции. Видно от съдържанието 
на ППЗРАСРБ в относимата му редакция към 
датата на приемането му, същият съответства 
на нормативно предвиденото в чл. 7, ал. 1 ЗНА, 
а именно – издаден е за прилагане на ЗРАСРБ 
в неговата цялост. Спазени са изискванията 
за форма и съдържание на акта. В хода на 
административното производство органът не 
е допуснал нарушения на административно­
производствените правила, посочени в глава 
втора. Планиране на законопроектите от ЗНА 
(ред. изм., ДВ, бр. 65 от 21 юли 1995 г.).
На основание чл. 186, ал. 1 АПК право да 
оспорват подзаконовите нормативни актове 
имат гражданите, организациите и органите, 
чиито права, свободи или законни интереси 
са засегнати или могат да бъдат засегнати от 
него или за които той поражда задължения. 
Правният интерес е абсолютна процесуална 
предпоставка за участие в производството 
по оспорване на подзаконови нормативни 
актове, който в случая е обоснован от А. Я. 
с качеството є на член на академичния със­
тав на Медицинския университет – Пловдив, 
и участник в конкурс за заемане на акаде­
мична длъжност „доцент“, както и ищец по 
гр. д. № 3143/2024 г. по описа на Районния 
съд – Пловдив, по установителен иск за съ­
ществуването на трудово правоотношение, 
възникнало на основание решение на Факул­
тетния съвет на МУ – Пловдив.
Предмет на оспорване в настоящото произ­
водство е разпоредбата на чл. 59 от ППЗРАСРБ, 
съгласно който: „Трудовото правоотношение 
между висшето училище, съответно научната 
организация, и лицето, спечелило конкурса, 
възниква от деня на утвърждаване на избора 
от ректора, съответно ръководителя на науч­
ната организация. В едномесечен срок от 
утвърждаването на избора се сключва трудо­
вият договор.“
Правилникът и в частност оспорената раз­
поредба на чл. 59 е приет с ПМС № 202 от 
10.09.2010 г., обн., ДВ, бр. 75 от 24.09.2010 г., 
като процесната разпоредба не е изменяна 
или отменена, за разлика от други измене­
ния в правилника, а именно: изм. и доп., 
бр. 19 от 8.03.2011 г., в сила от 8.03.2011 г., 
доп., бр. 9 от 31.01.2012 г., изм., бр. 62 от 
12.07.2013 г., в сила от 3.07.2013 г., доп., бр. 60 от 
22.07.2014 г., в сила от 22.07.2014 г., изм., бр. 57 
от 28.07.2015 г., в сила от 28.07.2015 г., изм. и 
доп., бр. 56 от 6.07.2018 г., в сила от 6.07.2018 г., 
бр. 15 от 19.02.2019 г.; изм. с Решение № 8442 
от 22.08.2023 г. на ВАС на РБ – бр. 76 от 
5.09.2023 г., в сила от 5.09.2023 г.; изм., бр. 23 
от 18.03.2025 г.
Правилникът за прилагане на Закона за 
развитието на академичния състав в Републи­
ка България е приет въз основа на законова 
делегация на § 9, ал. 2 от преходните и заклю­
чителните разпоредби на Закона за развитието 
на академичния състав в Република България. 
Спазени са административнопроизводстве­
ните правила по изготвяне, респективно по 
приемане на правилника за приложение на 
закона, като в доклада на министъра на об­
разованието и науката се съдържат мотиви за 
подзаконовия нормативен акт съгласно чл. 27, 
ал. 1 от Закона за нормативните актове и 
съдържа всички реквизити по чл. 28, ал. 2 
от Закона за нормативните актове, като този 
доклад е внесен заедно с предварителната 
оценка на въздействието по чл. 20 от Зако­
на за нормативните актове в Министерския 
съвет. Налице са съответните становища по 
доклада по чл. 27, ал. 2 от Закона за норма­
тивните актове, проведени са и обществени 
консултации по смисъла на чл. 26, ал. 2 от 
Закона за нормативните актове и същите са 
приложени с административната преписка.
Поначало издаването на нормативни адми­
нистративни актове е изрична компетентност 
на органа, предвиден в Конституцията, закон 
или указ. В случая материалната компетент­
ност на органа е определена със закон – § 9, 
ал. 2 от ПЗР на ЗРАСРБ. При постановяването 
на подзаконовия нормативен акт са спазени 
разпоредбите на чл. 26 – 28 от Закона за 
нормативните актове. Както се сочи в жал­
бата, се претендира отмяната на чл. 59 от
ППЗРАСРБ поради нейното противоречие с 
чл. 54, ал. 4 от ЗВО, чл. 86 и чл. 96, ал. 1 от КТ, 
като се оспорва подзаконовата нормативна раз­
поредба като материалнонезаконосъобразна.
За да се произнесе по претендираната ма­
териална незаконосъобразност на оспорената 
разпоредба на ППЗРАСРБ, настоящият съдебен 
състав взе предвид:
Съгласно чл. 2, ал. 3 ЗРАСРБ академичните 
длъжности са „асистент“, „главен асистент“, 
„доцент“ и „професор“. Разпоредбата на чл. 54 
от Закона за висшето образование (ЗВО) 
постановява, че академичните длъжности, 
с изключение за длъжността „асистент“, се 
заемат по трудов договор за неопределено 
време. Според чл. 54, ал. 4 ЗВО „Трудовите 
правоотношения между висшето училище и