Държавен вестник, бр. 100, 2015 г., стр. 101

БРОЙ  100	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  101  
своя род и вид имат потенциални качества да 
служат като компаньони, но са без стопанин, 
респ. собственик и дом, и поради това са в 
състояние на свободно движещи се животни.
Видно от Наредба № 41 от 2008 г., същата 
урежда обществените отношения по грижа 
за животните, но същата има за предмет 
условията за отглеждане на домашни лю-
бимци (компаньони) в обекти, различни от 
домашните условия, респ. обекти, в които 
животните живеят, пребивават и се отглеждат 
с цел, различна от задоволяване на личните 
нуждите на конкретно физическо лице.
При направената към настоящия момент 
проверка за допустимост на жалбите обаче 
съдът достигна до извод за липса на правен 
интерес от оспорването на § 52, ал. 1, т. 2 и 
ал. 2 и § 53 от ДР на наредбата, въведено с 
жалбата на сдружение „Федерация грижа за 
бездомните кучета“, сдружение „Помощ за 
животните – Дара“ и фондация „За правата 
на животните“.
Според § 52, ал. 1, т. 2 приютите, регистри-
рани по реда на ЗВД преди влизането в сила 
на тази наредба (т.е. преди 17.09.2013 г.), следва 
да се приведат в съответствие с изискванията 
на чл. 105а и 105б до 31.12.2014 г.
Според § 52, ал. 2 местата за временно 
настаняване на кучета съгласно изискванията 
на отменения чл. 128ж с Решение № 13774 от 
2.11.2012 г. на Върховния административен съд 
следва да се приведат в съответствие с изис-
кванията на тази наредба в срок до 1.03.2014 г.
Съдът намира оспорването за недопустимо, 
защото тези преходни по своето действие раз-
поредби уреждат задължения за престиране на 
резултат в срокове, чието време е изтекло на 
31.12.2014 г. по отношение на § 52, ал. 1, т. 2 
и на 1.03.2014 г. по отношение на ал. 2. Към 
настоящия момент не е налице обоснован 
правен интерес от отмяната на оспорваните 
текстове, респ. съдебен контрол върху същи-
те, тъй като дори да бъде установена тяхната 
незаконосъобразност, отмяната им не би 
довела до промяна в предизвикания от тях в 
миналото правен резултат.
Оспорването на § 53 от ПЗР на наредбата 
съдът намира за бланкетно и некореспон-
диращо с общия смисъл на фактическите 
и правните основания, съдържащи се в 
жалбата на сдружение „Федерация грижа за 
бездомните кучета“, сдружение „Помощ за 
животните – Дара“ и фондация „За правата 
на животните“.
Според § 53 издадените до влизането в 
сила на тази наредба от БАБХ лицензи съ-
гласно чл. 163 ЗВД за транспортните средства 
по чл. 110, ал. 1 запазват действието си до 
изтичането на срока, за който са издадени.
При условие че самите жалбоподатели не 
оспорват чл. 110 от наредбата, уреждащ броя 
и характеристиките на превозните средства, 
обслужващи приюта, а и същите не твърдят 
да са титуляри на издадени лицензи по чл. 163 
ЗВМД, съдът намира, че не е налице пряк и 
непосредствен правен интерес от оспорване 
на сега коментираната преходна норма.
С оглед изложеното по отношение оспор-
ването на § 52, ал. 1, т. 2 и ал. 2 и § 53 от ДР 
на наредбата жалбата на сдружение „Федера-
ция грижа за бездомните кучета“, сдружение 
„Помощ за животните – Дара“ и фондация 
„За правата на животните“ следва да бъде 
оставена частично без разглеждане, съответно 
прекратено производството в тази му част.
Разгледани по същество, жалбите са нео-
снователни.
По делото няма спор, че наредбата е изда-
дено от МЗХ като компетентен орган, чието 
правомощие произтича от чл. 176, ал. 2 ЗВМД. 
Съгласно чл. 176, ал. 1 ЗВМД собствениците на 
обекти, в които се отглеждат, развъждат и/или 
предлагат домашни любимци с цел търговия, 
на пансиони, изолатори и приюти за животни 
ги регистрират по реда на чл. 137, като към 
заявлението прилагат и удостоверение за за-
вършен курс по защита и хуманно отношение 
към животните. Съгласно ал. 2 изискванията 
към обектите по ал. 1 се уреждат с наредба 
на министъра на земеделието и храните.
Доколкото препращането на чл. 176, ал. 1 
към чл. 137 ЗВМД определя приютите за 
безстопанствени животни като животновъ-
ден обект по смисъла на § 1, т. 36 от ДР на 
ЗВМД: „Животновъден обект“ е всяко място, 
където временно или постоянно се отглеждат 
или настаняват животни, с изключение на 
ветеринарни клиники или амбулатории.“, то 
не може да има съмнение в компетентността 
на МЗХ да определи условията към приютите 
за животни.
По отношение спазването на администра-
тивнопроизводствените правила съдът намира, 
че при издаването на акта не са допуснати 
съществени нарушения на същите, довели до 
ограничаване правото на участие на засег-
ната общност или нарушаване на основните 
принципи на чл. 26 ЗНА за обоснованост, 
стабилност, откритост и съгласуваност. Ви-
дно от приложената преписка по издаването 
на акта, проектът на наредбата е преминал 
през пълноценна междуинституционална 
съгласувателна процедура и са разгледани и 
обсъдени постъпилите по проекта предложе-
ния и становища от заинтересованите лица 
(л. 60 – 115).
При издаването на акта са съобразени и 
мотивите към Решение № 13774 от 2.11.2012 г. 
по адм.д. № 8254 от 2012 г. на Върховния 
административен съд, като проектът на 
наредбата е придружен от доклад, обосно-
ваващ търсената нормативна промяна. В 
доклада, изготвен от заместник-министъра 
на земеделието и храните (л. 47 – 48), макар