Държавен вестник, бр. 42, 2002 г., стр. 6

С Т Р .  6
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  42
А-2. ИЗИСКВАНИЯ ЗА КАЧЕСТВО НА АСПЕРЖИ
1. ОБЛАСТ НА ПРИЛОЖЕНИЕ
Изискванията за качество на аспержите се отнасят
за леторастите (стръковете) от културните сортове от
вида Asparagus officinalis L., предназначени за консума-
ция в прясно състояние.
Леторастите на аспержите се класифицират на че-
тири групи в зависимост от оцветяването:
1. Бели аспержи;
2. Виолетови аспержи, чиито връхчета са оцветени
розово-виолетово или пурпурно и част от стъблото е бяло.
3. Виолетово-зелени аспержи, част от които са с
виолетово и зелено оцветяване.
4. Зелени аспержи, чиито връхчета и по-голямата
част от стъблото са зелени.
Тези изисквания за качество не се прилагат за зеле-
ни и виолетово-зелени аспержи с диаметър по-малък
от 3 мм и за бели и виолетови аспержи с диаметър по-
малък от 8 мм, опаковани в еднородни връзки или еди-
нични опаковки.
2. ОБЩИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА КАЧЕСТВОТО
2.1. Минимални изисквания
Леторастите (стръковете) от всички класове, отго-
варящи на определените изисквания за качество, с до-
пустимите отклонения за всеки клас, трябва да бъдат:
w цели;
w здрави; не се допускат загнили или развалени
аспержи, негодни за консумация;
w без повреди, причинени от неправилно измиване
(леторастите могат да бъдат измити, без да прес-
тояват във вода);
w чисти, без видими странични примеси;
w свежи на външен вид и със свеж аромат;
w без вредители;
w без повреди, причинени от вредители;
w без следи от набивания;
w без повишена повърхностна влажност, т.е. добре
“подсушени”, ако са били измити или охлаждани
със студена вода;
w без чужд мирис и/или вкус.
Разрезът в основата на леторастите трябва да бъде,
колкото е възможно, по-чист.
Освен това леторастите не трябва да бъдат кухи,
напукани, обелени или счупени. Допускат се малки
пукнатини, които се появяват след прибирането на ре-
колтата, ако не превишават ограниченията, посочени в
т. 4.1. “Допустими отклонения от качеството”.
Развитието и състоянието на аспержите трябва да
бъдат такива, че те да могат:
w да издържат на транспортиране, товарене и раз-
товарване;
w да се доставят на местоназначението в добро
състояние.
2.2. Класификация
Аспержите се класифицират в три класа на качество.
2.2.1. Клас “Екстра”
Леторастите от този клас трябва да бъдат с най-
добро качество, много добре оформени и практически
прави. Като се имат предвид нормалните характерис-
тики на групата, към която принадлежат, връхчетата
им трябва да бъдат много компактни (плътни).
Допускат се съвсем незначителни следи от ръжда-
вина по леторастите, които могат да бъдат отстранени
при обелване.
За групата на белите аспержи връхчетата и леторас-
тите трябва да бъдат бели; допуска се само бледорозов
оттенък върху леторастите.
Зелените аспержи трябва да бъдат изцяло зелени.
Не се допускат никакви признаци на вдървесинена
структура за леторастите от този клас.
Разрезът в основата на леторастите трябва да бъде
направен, колкото се може повече, под прав ъгъл (пер-
пендикулярно на оста на летораста). За да се подобри
външният вид на аспержите, когато те са опаковани на
връзки, тези аспержи, които са от външната страна,
могат леко да бъдат скосени по дължина, като скосява-
нето не трябва да превишава 1 см.
2.2.2. Клас I
Леторастите от този клас трябва да бъдат с добро
качество и добре оформени. Те могат да бъдат леко
изкривени. Като се имат предвид нормалните характе-
ристики на групата, към която принадлежат, връхчета-
та им трябва да бъдат компактни (плътни).
Допускат се незначителни следи от ръждавина
по леторастите, които могат да бъдат отстранени
при обелване.
За групата на белите аспержи се допуска бледоро-
зов оттенък върху връхчетата и леторастите.
При зелените аспержи най-малко 80 % от дължина-
та им трябва да бъдат оцветени в зелено.
За групата на белите аспержи не се допускат лето-
расти с вдървесинена структура. За останалите групи
е позволено наличие на следи от вдървесинена струк-
тура върху долната част при условие, че тази вдърве-
синена структура изчезва при обикновено обелване от
консуматора.
Разрезът в основата на леторастите трябва да бъде
направен, колкото се може повече, под прав ъгъл (пер-
пендикулярно на оста на летораста).
2.2.3. Клас II
Този клас обхваща леторастите, които не могат да
се отнесат към клас “Екстра” и клас I, но съответстват
на посочените минимални изисквания.
В сравнение с клас I леторастите могат да бъдат не
толкова добре оформени, по-изкривени и като се имат
предвид нормалните характеристики на групата, към
която принадлежат, връхчетата им могат да бъдат леко
отворени.
Допускат се следи от ръждавина по леторастите,
които могат да бъдат отстранени при обелване.
Върховете на белите аспержи могат да бъдат оцве-
тени, вкл. и със зелен оттенък.
Върховете на виолетовите аспержи могат да имат
бледозелен оттенък.
Зелените аспержи трябва да бъдат зелени най-мал-
ко за 60 % от дължината им.
Леторастите могат да бъдат с признаци на леко
вдървесинена структура.
Разрезът в основата на леторастите може да бъде
леко скосен спрямо оста на летораста.
3. РАЗМЕРИ И ТЕГЛО
Размерът се определя по дължината и диаметъра на
леторастите (стръковете).
3.1. Определяне на размера по дължината
Дължината на леторастите трябва да бъде:
w над 17 см за дългите аспержи;
w от 12 до 17 см за късите аспержи;
w над 12 см за аспержи от клас II, които са подреде-
ни, но не са вързани на връзки в опаковките;
w под 12 см за връхчетата на аспержите.
Максималната дължина, която се допуска за белите
и виолетовите аспержи, е 22 см, а за зелените и виоле-
тово-зелените аспержи е 27 см.
Максималната разлика в дължината на леторасти-
те, пакетирани в здраво стегнати връзки, не трябва да
превишава 5 см.
3.2. Определяне на размера по диаметъра
Диаметърът на леторастите трябва да бъде изме-
рен в средата на тяхната дължина.
Минималните диаметър и размер трябва да бъдат: