Държавен вестник, бр. 40, 2017 г., стр. 30

СТР.  30	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  40
разноски по приложения списък по чл. 80 
ГПК, както следва: на сдружение „Наци-
онално сдружение на частните болници“, 
сдружение „Център за защита правата в здра-
веопазването“ и „Сдружение на общинските 
болници в България“ – по 310 лв. за всяко от 
тях, включващи разходи за държавна такса и 
заплатен адвокатски хонорар (намален при 
условията на чл. 78, ал. 5 ГПК във връзка 
с чл. 144 АПК), и на сдружение „Българска 
болнична асоциация“ – 30 лв. (разноски за 
държавна такса и за обнародване на съобще-
ние в „Държавен вестник“ съгласно чл. 188 
във връзка с чл. 181, ал. 1 АПК). Доказа-
телства за реално изплатено адвокатско 
възнаграждение от сдружение „Българска 
болнична асоциация“ не са представени по 
делото, поради което разноски за такова не 
му се присъждат. 
Водим от горното и на основание чл. 193, 
ал. 1, пр. 2 АПК, Върховният администрати-
вен съд, седмо отделение, 
Р Е Ш И :
Отменя Наредба № 3 от 27.01.2015 г. за 
утвърждаване на общи медицински стан-
дарти по хирургия, неврохирургия, гръдна 
хирургия, кардиохирургия, съдова хирургия, 
детска хирургия и лицево-челюстна хирургия, 
издадена от министъра на здравеопазването 
(обн., ДВ, бр. 11 от 10.02.2015 г.; изм., бр. 72 
от 18.09.2015 г., в сила от 1.01.2016 г.; изм., 
бр. 37 от 17.05.2016 г.).
Осъжда Министерството на здравеопазва-
нето да заплати на сдружение „Национално 
сдружение на частните болници“, София, 
сумата 310 (триста и десет) лв. разноски по 
делото.
Осъжда Министерството на здравеопаз-
ването да заплати на сдружение „Център за 
защита правата в здравеопазването“, София, 
сумата 310 (триста и десет) лв. разноски по 
делото.
Осъжда Министерството на здравеопаз-
ването да заплати на „Сдружение на общин-
ските болници в България“, Плевен, сумата 
310 (триста и десет) лв. разноски по делото. 
Осъжда Министерството на здравеопаз-
ването да заплати на сдружение „Българска 
болнична асоциация“, София, сумата 30 (три-
десет) лв. разноски по делото. 
Решението може да бъде обжалвано с 
касационна жалба пред петчленен състав на 
Върховния административен съд в 14-дневен 
срок от съобщаването му на страните. 
При наличие на предпоставките по чл. 194 
от Административнопроцесуалния кодекс ре-
шението подлежи на обнародване по начина, 
по който е бил обнародван подзаконовият 
нормативен акт. 
Председател:  
Георги Колев
3636
РЕШЕНИЕ № 13406 
от 8 декември 2016 г.
по административно дело № 5339 от 2016 г.
Върховният административен съд на Репуб­
лика България – седмо отделение, в съдебно 
заседание на двадесет и шести септември 
две хиляди и шестнадесета година в състав: 
председател: Таня Вачева, членове: Иван 
Раденков и Калина Арнаудова, при секретар 
Маринела Цветанова и с участието на проку-
рора Цветко Главеев изслуша докладваното 
от председателя Таня Вачева по адм. дело 
№ 5339/2016 г.
Производството е по чл. 185 и сл. от Ад-
министративнопроцесуалния кодекс (АПК). 
Образувано е по жалба на сдружение „На-
ционално сдружение на частните болници“, 
София, сдружение „Център за защита правата 
в здравеопазването“, София, Сдружение на 
общинските болници в България, Плевен, и 
сдружение „Българска болнична асоциация“, 
София, срещу Наредба № 10 от 4.03.2010 г. за 
утвърждаване на медицински стандарт „Анес-
тезия и интензивно лечение“ (Наредбата), 
издадена от министъра на здравеопазването, 
обн., ДВ, бр. 24 от 26.03.2010 г.; доп., бр. 64 от 
17.08.2010 г.; изм. и доп., бр. 92 от 23.11.2010 г.; 
изм., бр. 32 от 8.04.2014 г., в сила от 1.01.2014 г. 
(изм. и доп., бр. 37 от 17.05.2016 г.).
Жалбоподателите навеждат доводи за неза-
коносъобразност на подзаконовия нормативен 
акт, като твърдят, че Наредбата е издадена в 
нарушение на предвидената от закона форма, 
в нарушение на чл. 10, ал. 2 ЗНА, в наруше-
ние на административнопроизводствените 
правила, съдържа множество текстове, които 
противоречат на нормативни актове от по-
висок ранг, и e в несъответствие с целта на 
закона. Искат отмяна на оспорената Наредба. 
Претендират присъждане на направените по 
делото разноски. 
Ответникът – министърът на здравеопаз-
ването, чрез процесуалния си представител, 
поддържа становище за недопустимост на 
жалбата поради липса на правен интерес от 
страна на жалбоподателите, както и поради 
обстоятелството, че оспореният акт вече не 
е част от позитивното право. По същество 
счита жалбата за неоснователна. Претендира 
разноски за защита от юрисконсулт.
Представителят на Върховната администра-
тивна прокуратура дава мотивирано заклю-
чение за основателност на жалбата.
Върховният административен съд, след 
като провери допустимостта на жалбата, об-
съди отделно и в съвкупност доказателствата 
по делото и съобрази доводите на страните, 
приема следното: 
По допустимостта: 
Оспорването срещу подзаконовия норма-
тивен акт е допустимо – направено е от на-
длежни страни и срещу подзаконов нормативен