Държавен вестник, бр. 28, 2014 г., стр. 18

СТР.  18	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  28
нието се извършва задължително в болнични 
условия. Полагат се усилия за премахване на 
причиняващия фактор, което може да подо­
бри бъбречната функция. Лечението обичайно 
включва вливания, диуретици, антибактериални 
или други средства, назначени от лекуващия 
лекар. При показания се извършват диализни 
процедури, които могат да имат животоспасяващ 
ефект до възстановяване на уриноотделянето. 
Прогнозата на ОБН може да бъде добра с пълно 
възстановяване на бъбреците, ако се проведе 
навреме съответното лечение. Възможен е и 
смъртен изход (в малък процент от случаите), 
както и хронифициране, което налага системно 
наблюдение от нефролог след преминаване на 
острите прояви.
5.1.5. Бъбречно-каменна болест
Бъбречно-каменната болест е едно от най-ши­
роко разпространените заболявания, а бъбречната 
криза е най-честият и характерен симптом на 
това заболяване. Причините за образуването на 
камъните са разнообразни и включват клима­
тичните условия, хигиенно-диетичния режим, 
наличието на инфекция на пикочните пътища 
и др. Особено голямо влияние оказва наличи­
ето на вродени или придобити пречки по хода 
на пикочните пътища, предизвикващи застой в 
бъбреците. Клиничната картина на бъбречно-
каменната болест е в зависимост от големината, 
размера и локализацията на конкрементите. 
Съществено значение има и наличието или не 
на застой в пикочните пътища. Най-характер­
ният симптом е болката в лумбалната област и 
по хода на уретера. Острата и внезапна болка е 
известна като бъбречна колика. Тя може да се 
провокира от физическо усилие, хранене, а също 
и в покой, без конкретна причина. Възможно 
е появата на кръв в урината или фебрилитет. 
Бъбречно-каменната болест е заболяване, из­
искващо своевременно и адекватно лечение с 
оглед избягване на усложненията.
5.1.6. Остър перитонит вследствие лечение с 
перитонеална диализа
Перитонитът е възпаление на мембраната на 
коремната кухина. Той е най-честото усложнение 
на лечението с перитонеална диализа. Болните, 
лекувани с перитонеална диализа, имат средно 
един епизод на перитонит на 1,5 – 2 години. 
Обикновено причината е замърсяване на връзката 
между перитонеалния катетър и торбата с пери­
тонеалния диализат. Най-честите причинители 
са бактерии, които се откриват нормално по 
кожата на пациента. Перитонитът може да дове­
де до необходимост от смяна на перитонеалния 
катетър и дори до невъзможност да се продължи 
лечението с перитонеална диализа. Основните 
белези на перитонит при перитонеална диализа 
са помътняване на перитонеалния разтвор и ко­
ремна болка с различна сила. Може да има също 
гадене, повръщане и висока температура. Лече­
нието на перитонита при перитонеална диализа 
се извършва според резултатите от изследването 
за бактерии в перитонеалния разтвор. Прилагат 
се антибактериални или антимикотични меди­
каменти в торбите с перитонеален разтвор и/
или венозно.
5.1.7. Провеждане на пункционна бъбречна 
биопсия
Провеждането на пункционна бъбречна би­
опсия има важна диагностична стойност. Това 
изследване представлява вземане на малък 
материал от бъбрека чрез игла за ПББ. Преди 
манипулацията се прави проба за чувствителност 
с медикамент, който ще служи за обезболяване.
Пациентът се уведомява, че след манипулаци­
ята е възможно да има болка на пункционното 
място и/или кръв в урината, както и че следва да 
остане за два часа на легло, лежейки по корем, 
след това по гръб до 24-тия час от ПББ. Първата 
урина трябва да се покаже на лекуващия лекар 
или медицинската сестра. В случай на болка 
пациентът трябва да знае, че следва да уведоми 
за това медицинския персонал.
Пациентът следва да декларира, че е уведомен, 
че не трябва да приема никакви лекарствени 
продукти и билки без знанието на лекуващия 
лекар, тъй като е възможно те да се отразят на 
здравословното му състояние.
5.1.8. Провеждане на плазмафереза
Плазмаферезата е лечебна манипулация, с 
която се отстранява част от плазмата на орга­
низма. Прилага се при имунни и автоимунни 
възпаления, засягащи и бъбреците. Тя е елемент 
от провежданото специфично имуносупресиращо 
лечение при тези заболявания. Пациентът следва 
да декларира, че е уведомен, че не трябва да 
приема никакви лекарствени продукти и билки 
без знанието на лекуващия лекар, тъй като е 
възможно те да се отразят на условията за без­
опасно провеждане на плазмаферезата.
5.2. Преди постъпването в отделението пациен­
тът получава копие от формуляра за информация 
на пациента. Предоставя му се информация за 
възможността да задава въпроси и да коментира 
тази информация с личния си лекар или лекаря 
нефролог от приемния кабинет.
5.2.1. Пациентът дава своето информирано 
съгласие след подробна информация от лекуващия 
лекар и медицинската сестра относно:
5.2.1.1. изпълнение на лабораторни тестове, 
функционални и инструментални изследвания 
след разясняване на необходимостта и ползата 
от тях, рисковете за усложнения, приноса им 
за диагнозата или за определяне на лечебното 
поведение;
5.2.1.2. естеството на заболяването, от което 
боледува пациентът, настъпили или очаквани 
усложнения в развитието на болестта, рисковете 
от болестта, необходимостта от лечение, вида на 
това лечение и очаквания изход от лечението 
в различни варианти, ако такива са възможни.
5.2.2. Пациентът трябва да е сигурен, че раз­
бира смисъла на предоставената информация и 
има достатъчно време да я осмисли. В случай че 
се налагат допълнителни инструментални изслед­
вания, на пациента следва да бъде предоставена 
допълнителна информация за тях. 
5.2.3. Пациентът следва да удостовери с подпи­
са си, че разбира съдържанието на документа и 
е съгласен да постъпи в болница за съответните 
изследвания и лечение.
1888